- Herre Jesus. - Alvin?
Faen.
Alvin?
Hva har skjedd?
Mr. Shell Gordon fant ut at jeg har beholdt noen småpenger...
Er det ikke ille nok at du spiller? Nå stjeler du andres innsatser?
Merva, jeg betalte ham.
Ikke lyv.
Jeg betalte.
Trompeten din?
Hvis du ikke slutter å jobbe for ham
og får trompeten tilbake, flytter jeg og tar med meg Cleo.
Elskling?
Elskling? Merva?
Merva, gi deg nå.
- Hvor har du fått $10 fra? - Jeg har spart betalingen fra Charlie.
Nei, nei. Du vet vel at faren din ikke tar imot almisser?
Du får dem ikke.
- Du må jobbe for dem. - Unnskyld meg?
Må jeg jobbe?
- Ja. Kom igjen. - OK, Miss Sherwood.
Ja vel.
Mine damer og herrer.
Det er en ære å presentere selveste
- Cleo Sherwood. - Takk. Takk.
Og med seg har hun den menneskelige trompet
Alvin Sherwood.
Dette er Wallace White med en ekstra nyhetsrapport.
Like etter kl. 22.30 i går
ble byrådsrepresentant Myrtle Summer utsatt for et attentatforsøk.
Gjerningsmennene er fremdeles på frifot. Politiet leter etter...
Ho, ho, ho.
Ho, ho.
- Hallo? - Reggie, det er Cleo.
Hva er det som skjer?
Det vet du godt. Myrtle Summer er skutt.
Hun fikk bare en skramme på beinet.
Og jeg vet ingenting om det. Ikke du heller.
De tvang meg til å kjøre dem.
Forstår du det?
Vet noen at du var der?
Ja. Due-Carol. Og de to andre drittsekkene han hadde med.
Fyren kom i en rød kabriolet, Reggie.
- Unnskyld meg. - Hva?
- Unnskyld. - Vent litt!
Jeg må snakke med Shell.
Det ville jeg ikke gjort, Cleo. Hør på meg. Husk at du ba om dette.
Du ville ha Mr. Gordons tillit.
Nå må du vise ham at det ikke var feil av ham. Eller var det?
Det var ikke feil av ham. Det var ikke feil.
Ikke bland ham inn i dette, Cleo.
Hold lav profil. Ikke kom på jobb.
- Unnskyld. - Ja da!
Herregud.
Fort deg, Cleo. Vi måtte vente på deg.
- Unnskyld. - Å, herre min.
Ja vel. Nå er du her.
- Hei, se på damene. - Ja.
Hei.
BASERT PÅ BOKEN AV LAURA LIPPMAN
Jeg trodde ikke at det var så vondt.
Har ikke dere en regel mot tatoveringer og hull i ørene?
Vi skal ikke krenke kroppen
av respekt for det guddommelige i oss.
Jeg trodde det var for å holde djevelen ute.
Nei, djevelen foretrekker andre hull.
Den gikk ikke helt gjennom. Jeg må sette den inn.
Skrivedrømmene ødela livet ditt.
Nå ville du at disse drømmene skulle skrive det om.
Men hvorfor måtte du blande inn liket av meg?
Jeg lå trygt i bunnen av fontenen.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
God morgen. Jeg...
Jeg skal treffe Bob Bauer.
- Venter han deg? - Han blir glad for å se meg.
Og navnet var?
- Maddie Schwartz. - Vennligst vent der borte.
Mr. Bauer. Det er en dame som vil treffe deg.
Maddie Schwartz. Jeg tror ikke hun er noen viktig person.
Mrs. Schwartz. Siste pult til høyre.
- Hva kan jeg hjelpe med, Mrs. Schwartz? - Det var visst jeg som hjalp deg.
Takk.
Var det noe mer?
Ja.
Jeg leste i avisen din at en svart mann med blåveis
snakket med Tessie Durst i akvariumbutikken.
Gi deg. Det er Stephan Zawadzkies mor som sier det.
Kanskje jeg kan snakke med henne som mor og finne ut om det er noe mer der.
Da kunne vi bare sendt Edna fordi hun er som en mor for alle her.
Ikke sant?
Send en av de kukløse ungene dine. Jeg må jobbe.
Det høres ut som du trenger meg.
La meg se om jeg forstår, Mrs. Schwartz...
Maddie.
Du tror du kan valse rett inn på en seriøs arbeidsplass
der det jobber dyktige og erfarne folk, og bare begynne å skrive.
Og din eneste kvalifikasjon er at du er mor?
Du har navnet ditt i avisen
fordi jeg ga deg et godt tips som skaffet deg et scoop.
Nei, du villedet meg.
Og jeg var dyktig og erfaren nok til å vende det til min fordel.
Du skylder meg fremdeles en tjeneste, Mr. Bauer.
Bob. Nei, jeg jobber med nyheter, jeg gjør ikke folk tjenester.
Og det er det du ber om.
- Jeg har erfaring med å skrive. - Fra poesiklubben eller skoleavisen?
Har du referanser?
Jeg skulle gjerne vist deg ut, Maddie.
Men jeg er faktisk en opptatt mann.
Gladys, hvem la jeg røret på?
Er du full eller i fengsel?
Mange takk for at du tok deg tid.
Kjære Stephan.
Jeg kan bare forestille meg hvordan du har det nå.
Du skal vite at det fins de som føler med deg.
Mitt navn er Maddie, og det var jeg som fant Tessie i innsjøen.
Myrtle Summer uttaler seg for første gang etter sykehusoppholdet.
I går forsøkte noen å ta livet av meg utenfor mitt hjem.
Jeg ble skutt i foten,
men i dag står jeg støtt på den
for å gjenta mitt mål for dette valget.
Valgkampen og støttespillerne mine
og innbyggerne i denne byen skal ingen få kneble.
Jeg var den første som så henne død.
De sier du var den siste som så henne i live.
Og dermed føler jeg at vi har et slags bånd.
En følelse du kanskje også har.
Politiet kommer til å finne disse feigingene.
Sentralen, kan jeg få adressen
til Clifton T. Perkins psykiatriske sykehus?
Kan jeg få komme med et forslag?
Få høre.
Jeg ser du har en telefon bak baren.
Hvis du får ti cent for hver beskjed, kan jeg da la folk ringe meg her?
For 25 cent skal jeg vurdere det.
Kan du svare uten å si at det er hos Silver Dollar?
Vil du at jeg skal ha slips også, frue?
Det er bare til jeg får telefon i leiligheten.
Bor du her?
Sånt tar lang tid her omkring.
Jeg bor faktisk i bygget her.
30 cent, så har vi en avtale, nabo.
Hver morgen. Jeg må varme hendene.
Du må bare holde ham hardt. Han vil tilbake til stallen.
Så du må...
Ta den av sånn, og ta tak øverst.
Og dra.
Og bær alt ut på baksiden, ikke slep det.
- Dette her... - Hei, der. Lang natt?
Hva gjør du her, purkebror?
Her skjer det ingenting.
Pass munnen din, Teeth.
Det er i orden. La ham få tøffe seg for guttungen.
June, hvordan går det? Er det fremdeles trøkk i blomstene?
Kom igjen, hva er problemet?
Myndighetene liker ikke å se hester som har det sånn.
Gi deg, broder.
- Å, så nå er det broder? - La oss ta oss av myndighetene.
Så kan du høre med andre stallfolk
hvem som prøvde å drepe Myrtle Summer i går kveld.
Dere gateselgere får med dere alt.
Jeg hører ingenting.
Å jo, da.
Som historien om ham som prøvde å fjerne hagleskudd fra baken
uten å dra på sykehus.
Jeg kan ha hørt om en hestedoktor som plukket skudd fra ræva til en idiot.
Har idioten noe navn?
Mr. Gordon?
Slappy sier du ba ham lede kvelden. Stemmer det?
Mr. Gordon.
Det var ikke Slappy Johnson du ville snakke om.
Jeg dreit meg ut da jeg hyret inn de idiotene.
Ingen ville gjøre det uten at jeg nevnte navnet ditt.
Og hvorfor skulle du ikke gjøre det selv?
- Fordi jeg er som en sønn for deg. - Ja.
Det stemmer.
Du skulle ikke ha blod på hendene, og ikke i hjertet.
Men Myrtle så hvem de var. Og disse karene så deg.
Spiller ingen rolle. Jeg hopper heller fra en bro enn å si noe som kan skade deg.
Det vet jeg. Men det ville knust hjertet mitt å se deg falle.
Stopp trikken!
Stopp trikken! Stopp! Vær så snill!
- Stans. - Hjelp! Noen!
Stopp trikken!
Stopp...
Lionel.
- Vennen, få se på øynene dine. - Hvorfor det?
Åpne øynene, så jeg får se.
Mamma?
Kan jeg legge meg igjen?
Jeg vet det.
Hva er det?
Hva?
Øynene hans.
La meg se.
Jeg vet at du ikke er enig med meg særlig ofte.
Legene har gjort alt de kan for ham.
Nå må du la meg få ringe pastoren, Cleo.
Herre, vi ber om din hjelp.
Din sønn Lionel er uskyldig bærer av sin families blod.
Herre, lys nåde over denne familien.
La byrden de bærer, flyte ned elven av blod.
Gjenta etter meg.
- Vår far... - Vår far...
- Vår helbreder... - Vår helbreder...
- Vår far... - Vår far...
- Vår frelser... - Vår frelser...
- Amen. - Amen.
Amen.
Det du gjorde,
kan det hjelpe sønnen min med noe annet enn håp?
Sigdcellesykdom er uhelbredelig, Eunetta. Det vet du.
- Men du kan fremdeles redde ham. - Hvordan gjør jeg det?
Vis Herren din hengivenhet til hans menighet.
Tiende.
Doner til kirken hans og så et frø et mirakel kan gro fra.
Hvor mye trenger Herren?
Herren trenger ingenting.
Herren er fullendt.
Og hans kjærlighet til din sønn er uten grenser.
Spørsmålet er: Hvor mye er din sønns liv verd for deg?
Hva er du villig til å ofre?
Du finner veien ut selv, pastor.
Eunetta?
Jeg søkte meg til politikeren for å få hjelp.
Og til halliken for å få beskyttelse.
Jeg søkte meg til pastoren for å få frelse.
Men når alt kom til alt, sto jeg alene.
Jeg sank, Maddie.
Og det eneste jeg kunne tenke på, var at jeg fortjente å drukne.
Jeg drømte i natt.
Ja?
Hele byen hadde brent ned. Trikkene sto døde, låst.
Og jeg så et lam...
"Tap i lykke følges av rikdom."
"221."
Ganske flott tall, spør du meg.
Greit, $10 på 221.
Hvis jeg vinner, får jeg trompeten tilbake...
Alle i familien min hadde våpen.
Mamma hadde tre. Folk ga dem til henne.
Hun fikk dem bare.
Hva gjør du her? Jeg ba deg ligge lavt i kveld. Du skal ikke jobbe.
Det er vel Doras siste kveld? La nå en pike hygge seg litt.
Rike folk får land. Fattige arver våpen og stekepanner. Jeg lager ikke mat.
Kan jeg få en vodka martini med en sånn lekker oliven i?
Så nå skal du drikke?
"Stilig klokke." Og du bare: "Så du liker klokka mi?
Jeg arvet den etter bestefaren min."
Og jeg tenker: "Pokker, jeg arvet bare en pistol. Gi meg den klokka!"
Apropos pistoler, mine damer og herrer.
Nestemann på scenen er et dødelig våpen som ikke trenger presentasjon.
Jeg trengte den.
Det er hennes siste opptreden her på Pharaoh. Hun skal til Paris.
En skikkelig applaus nå. Ta godt imot Dora Carter!
Vær så god!
Takk, Slappy.
Dere vet at jeg viser alt.
Jeg har noen gode venner som har støttet meg gjennom tykt og tynt.
Men i kveld vil jeg se dere danse.
Det er slik jeg vil at dere skal huske Dora.
Spill, kjekken.
Har jeg gjort noe galt, betjent?
Unnskyld. Jeg har ikke sovet i natt.
Men bare ta det rolig, Reggie rydder opp.
Ikke sant, Reggie?
Kom nå, Leo. Det er nok dans.
- Du har danset nok. - Hva er problemet ditt, mann?
Problemet mitt er at du klår på kona mi.
- Hei, mann. - Nå skal vi gå.
Snakkes, Reggie.
Hva faen er dette?
Du er sjalu.
Hva var sikkert ikke mer enn 23, men han likte meg.
Å, ja da, ja da.
Ja da. Kom igjen.
Hva sa du til Shell?
Hører du, Leo? Hva faen sa du til Shell?
Kom og dans med meg.
Hvorfor er du så prippen?
Bli med. Kom igjen.
- Hva faen feiler det deg? - Dans med meg. Snurr meg. Kom igjen.
- Jeg spør deg om noe. - Snurr meg, sier jeg.
Hva sa Shell?
Gi meg et teppe. La meg være. Kom igjen, Slap.
Gå på rommet.
Jeg tar sofaen.
Ro deg ned!
Elskling?
Det går bra.
Hva har han gjort?
Kom igjen. Ta meg, Slap. Vær så snill.
- Nei. - Kom igjen, Slap. Ta meg.
- Vær så snill. - Nei, elskling. Ikke sånn.
Du må si hva det er som skjer.
Nei.
Hva skjedde? Har Shell fått deg i trøbbel?
- Hva har du gjort? - Hvem bryr seg om Shell?
Det spiller ingen rolle hvis sønnen vår skal dø.
Vi har visst dette lenge, Cleo.
Det går bra.
- Nei. Jeg hadde et håp. - Cleo, det går bra.
Jeg skammer meg sånn.
Du skal ikke skamme deg.
Det er bra å ha håp.
Jeg traff profeten i dag.
Han sa han ikke kunne gjøre noe.
Ingenting han kunne gjøre.
Annet enn å ta pengene mine.
Vi finner en annen lege.
Vi?
Det er ikke noe "vi".
Det er bare deg og de forbanna drømmene dine.
Ikke si sånt. Du skal ikke klandre meg for at jeg har drømmer...
...bare fordi du ofret dine.
Du ber meg drømme, når jeg ikke engang klarer puste?
- Unnskyld. - Slap, jeg kan ikke...
- Jeg får ikke puste. - Leo, jeg er her.
Jeg er her. Du?
Jeg er her hos deg. Unnskyld.
Vær så snill, Leo. Du skremmer meg.
Leo?
Vi må ikke krangle.
Vær så snill, elskling.
Vi må ikke krangle. OK?
Å, gud.
Ja da, jeg vet det. Årets mor.
Tygger du tyggis?
Beklager.
Jeg forsov meg, og så hadde noen stjålet hjulkapslene mine.
I Bottom?
Noe så uventet.
Kom på besøk. Det er blitt mye hyggeligere.
Nei. Takk.
Så fullt det er.
Ja, for noen mødre er det viktig at sønnene studerer,
så de ikke blir sendt til Vietnam.
Utdannelse er vel ingen taktikk for å slippe å bli vervet.
Vær så god.
Hvis det er så viktig for deg, burde du vært ute i gatene og demonstrert.
Jeg har en idé. Kan ikke du demonstrere i gatene?
Jeg mener bare at jeg gjerne vil se deg lidenskapelig opptatt av noe.
Jeg har aktivisme langt opp i halsen.
Men vet du hva jeg er opptatt av? At du skal la være å mase i fem minutter.
- Du skulle svingt av her. - Vi skal ikke hjem.
Vent i bilen hvis du vil.
...når veddeløpet starter.
Så hva gjør vi nå?
- Vi må rundt til alle før løpet. - Akkurat.
- Slipp meg, din forbanna homse. - Politibetjent Davis, Sponge.
Har du hagleskudd i ræva ennå? La meg ta noen av dem.
Jeg får Davis til å slepe bevisene han holder i hånda, helt ned på stasjonen,
og så sier vi at du planla å drepe senator Summer.
- Er du med? - Jeg vet ikke en dritt...
Du er ikke smart nok til det, Sponge.
- Så si hvem som sendte deg! - OK. Det var en dame.
- En dame. Hvem? - Jeg vet ikke... Fy faen.
Jeg sverger på at jeg ikke... Hun var svart.
- Jeg trenger noe mer enn svart. - Hun var pen. Hadde pen lyseblå kåpe.
Den må ha vært dyr.
Vil du ha te?
Nei takk.
Du kan sette deg, vet du.
Det er ikke stort, men det er her jeg bor nå.
Jeg har en liten seng, et lite kjøkken...
Ja, jeg ser det, mamma.
Ikke gjør det.
- Jeg vet ikke hva Milton ville sagt. - Pappa?
- Skal du kalle ham Milton nå? - Han heter jo det.
Er det virkelig så grusomt her?
Det lukter rart.
Hvis du er her litt oftere, begynner det kanskje å lukte mer som deg.
Du blir vant til det, og da lukter det kanskje som hjemme.
Det lukter ikke som hjemme når pappa ikke er her.
Vil du at jeg skal spraye rundt med Floris No.89?
Du vet vel at Milton begynte med den da du var fire,
og han leste at James Bond brukte den? Du trenger ikke å være så kjedelig.
- Det er du som er kjedelig. - Vær åpen for nye dufter og opplevelser.
Tenk at du forlot oss for et dustete eventyr i negerbyen.
Jeg forlot ikke deg.
Jeg er glad i deg.
Jeg vil være sammen med deg, men du insisterer på å bo hos Milton.
Mamma, slutt å kalle ham det.
Du er så egoistisk.
Så egoistisk.
- Er jeg egoistisk? - Du er ikke et barn lenger.
Jeg har det vanskelig, og du tenker bare på deg selv. Akkurat som Milton.
Dere er helt like. Jeg forstår det ikke.
- Hva er så vanskelig med å forstå det? - Jeg har aldri forstått det.
- Hvorfor forstår du ikke? - Seth, det greier seg.
Hva er det ved meg du ikke forstår? Hvorfor? Si det.
Han er ikke faren din!
Å, unnskyld. Unnskyld. Jeg fatter ikke at jeg sa det.
Jeg...
Jeg mente ikke...
Jeg var bare sint.
Jeg vil bare at du skal forstå hvem du kan bli
og alt du kan være.
Unnskyld. Jeg...
Som han fyren du lå med,
som du ikke engang gadd å navngi i dagboken?
Har du lest dagbøkene mine?
Du lot dem ligge helt ulåst i skapet.
- Du burde gjemt dem litt bedre. - Når?
- Når leste du dem? - Dagen før bar mitzvah-en min.
Jeg trodde...
Jeg trodde gud satte meg på prøve.
Jeg ville rive ut sidene, så pappa ikke skulle se dem.
Men da ville du skjønt at jeg hadde lest dem.
Så jeg har bare måttet leve med...
...frykten for at pappa skulle finne det ut og dra...
Jeg er så lei for det.
Men så dro du...
Du dro, for faen.
Og du sier at jeg er egoistisk?
Jeg gjorde ikke...
Jeg vet ikke hvem jeg er.
Og jeg vet ikke hvem faren min er. Og...
Og det blåser jeg i, for jeg har en far.
Så klart.
Kall ham Milton så mye du vil, men han er faren min.
- OK. - Den eneste faren jeg trenger.
Det er rimelig.
Så kan jeg få dra hjem nå?
Når en kvinne til slutt går opp på livets loft
og finner gamle løgner,
glemte minner, brutte løfter,
forstår hun hvor farlig hun var for de rundt henne
som trodde hun kjente seg selv.
Miss Cleopatra.
Hyggelig å se deg når du ikke står gjemt bak baren.
- Hva vil du, politibetjent Platt? - Vel...
Cleo, er alt i orden der borte?
Ja, dette tar bare et øyeblikk. Han er en venn av meg, Miss Jean.
Hei, Miss Jean.
Jeg fant en av idiotene som prøvde å drepe Mrs. Summer.
Han visste ikke hvem som betalte, men han så hvem som kom med pengene.
Han sa at du kjørte bilen også.
Jeg skjønner ikke hva du snakker om.
Da kan vi jo treffes på Pharaoh og snakke om det så Mr. Gordon hører.
Eller så hjelper du meg, så holder jeg deg utenfor så lenge jeg kan.
Du er en risiko. Det vet vi begge to.
Det får jeg ikke gjort noe med, men jeg kan gi deg litt tid.
Skjønner du det?
En rød Buick Skylark.
BM-8488.
- Takk, Cleo. - Platt?
Hva skjer når tiden løper ut?
Vi vet jo hvem som sendte deg.
Kom til oss og avgi forklaring, så skal vi passe på at ingen gjør deg noe.
- Oss? - Ja.
- Politiet? - Ja.
De som sender partneren din for å hente en feit konvolutt hver uke?
Jeg vet ingenting om det, Cleo. Men takk for informasjonen.
Da ses vi snart.
Ha det godt, Miss Jean. Takk.
Å, Mrs. Schwartz.
Hva er det nå? Jeg har hatt en lang dag.
Jeg skrev til Stephan Zawadzkie.
Gratulerer.
Han svarte.
Det er en sak.
"Husmor i Pikesville med ny brevvenn."
- Jeg setter i gang. - Da går jeg til The Beacon eller The Sun.
De finner sikkert en bedre overskrift.
Nei. Hei, hei.
Greit, det er en sak.
Med min byline.
Du hjelper til med research og får stå som bidragsyter. Det beste jeg kan få til.
Jeg vil ha forskudd.
OK.
Maddie.
Du husker vel politibetjent Bosko?
- Kall meg Johnny. - Politibetjent. Er alt i orden?
Det er problemet med uniformen. Folk tror alltid det er noe galt.
Jeg går bare runden min.
- Hvordan går det, Mrs. Schwartz? - Kunne ikke vært bedre.
Jaså?
Judith sa noe om at du hadde innbrudd for noen uker siden.
Det har jeg fått ryddet opp i. Det trenger du ikke å tenke på.
Du har sikkert mye viktigere oppgaver.
Det var godt å høre.
Hjelpe meg. Disse øredobbene.
- Har du noe å rense med... - Ja.
Jeg har tatt hull i ørene, og det gir seg ikke.
Herlighet.
Jeg skal la dere lindre de brennende ørene.
Det er langt over min kompetanse.
- Ha en god dag, politibetjent. - I like måte, Mrs. Schwartz.
Judith.
Han var her for å be deg ut, var han ikke?
Jeg tror det er deg han egentlig er ute etter.
Nei, vær så snill. Jeg tror det guddommelige i mitt indre er betent.
Men...
Husleien er ordnet
takket være forskuddsbetaling fra The Baltimore Star.
Maddie.
Å, ja vel.
Jeg er stolt av deg, Maddie.
Misunnelig, men stolt.
Kom igjen. Du ser meg. Det er lov å smile.
Du er bare sint fordi mora di fremdeles kan.
Jeg er overrasket over at du ikke er ute og tar imot veddemål.
Jeg bare tuller. Unnskyld.
Har du noen gang truffet noen som har vunnet stort?
- Hvem? - Du.
Ja. Charlie forteller visst alt.
Jeg fikk faren min til å sette alle pengene mine på en drøm jeg hadde.
Og så vant jeg.
Ja, men han stakk av med alt sammen.
Det gjorde han.
Men jeg er glad i ham likevel.
Du må hjelpe meg, Teddy.
Jeg skal spille en siste gang, men ikke si noe til Charlie.
Du må fortelle om noen av de som spiller hos deg.
OK.
Han spiller hver gang.
Han er alltid ute i god tid...
- Hvem er det? - Cleo.
Drit og dra, Cleo.
Jeg kommer inn.
Har den jævla slappikken Clarence gitt deg forbanna nøkkel?
Det var mange adjektiver i et kort spørsmål.
Behold den.
Jeg skal vekk herfra uansett.
Hvorfor ruser du deg da, Dora?
Bare en liten avskjedsgave fra Shell.
Dora, du må holde deg våken nå.
Du må hjelpe meg.
Reggie er på vei...
Elskling.
Hun har det helt fint, Reggie.
Ser det ut som hun har det bra?
Kutt ut, Reggie.
Snakk med sjefen din hvis du ikke vil se henne sånn.
Han gir henne dop for din skyld.
- Pass munnen din, Cleo. - Så hun ikke skal dra noe sted.
Hun er klar til å danse for deg når du vil...
Jeg sa pass munnen din, Cleo!
Han vet det ikke, gjør han vel?
Hva?
At du sendte meg med konvolutten.
Han skjønte ikke hva jeg mente da jeg sa at du kunne rydde opp etter ham.
Gjorde han vel?
Tenkte vel det!
- Hvorfor sendte du meg, Reggie? - Jeg prøver å...
Jeg prøver å redde meg selv, Cleo.
- Jeg var nødt. - Gud.
Hvis jeg blir tatt, Reggie...
...drar jeg deg med ned.
Skjønner du det?
Eller så kan du redde oss begge fra å drukne.
Hva er det du vil?
Jeg så de røde bøkene.
Jeg vet at Shell jukser med resultattavlen på Pimlico
for å garantere at innsatsene ender på 315,
når hele byen vedder på Santa's birthday.
Jeg så underskriften din.
Du vet hvilket tall han gir dem.
Gi meg tallet, så satser jeg. Det kan ikke koples til noen av oss.
Og så forsvinner jeg.
Forsvinner?
Hva med ungene dine? Skal du bare reise fra guttene?
Tenker du på ungene mine nå, Reggie?
Med 600-1 i odds er det 30 000 på $50, og jeg...
Reggie, jeg gir deg 10 %.
Ja vel? Jeg vil ikke.
- Fordi du er Gordons løpegutt? - Ikke press meg!
Hva er det dere driver med?
Dora, søte deg. Hør her.
Se på Reggie. Hm? Se på Reggie.
Nå tenker han at livet hans kunne vært lettere
hvis han ble kvitt meg.
- Hva mener du... - Dora.
Det kan hende Reggie vil drepe meg.
Så hvis jeg blir funnet død, skal du vite hvem det var.
Nei. Reggie, hvorfor...
Eller vil du drepe oss begge?
Hva feiler det henne...
Reggie, du skaffer meg det tallet.
Kom.
Der er han.
Bauer. Kom inn.
Dr. Kornblatt, dette er Marjorie Schwartz.
Madeline. Og jeg foretrekker pikenavnet mitt. Morgenstern.
Det visste jeg ikke. Dette er Madeline Morgenstern.
Hyggelig, Mrs. Morgenstjerne. Visste du at jeg snakket tysk?
Det overrasker meg ikke.
- Dette er dr. Kornblatt. Obdusenten. - Har du vist henne veggen min?
Nei, det glemte jeg. Tar det på vei ut.
Doktoren er fra LA.
Og han obduserte George Reeves,
- Thelma Todd, Marilyn Monroe... - Oi.
- Alle er like på innsiden. - De sier så.
Dr. Kornblatt, var det noe uvanlig...
Noe du la merke til ved Durst-jenta som politiet kan ha oversett...
Sandkornene jeg fant, førte til at de tok morderen.
Var det noe mer?
- Hjelp meg litt, doktor. - For deg, Bauer, så tror jeg det var noe.
Hva har du der?
Det var mer enn sandkorn under neglene hennes.
Jeg fant hudceller.
Hun kjempet imot da han prøvde å voldta henne.
Prøvde å voldta henne?
Jeg fant bloduttredelser mellom beina hennes,
men jomfruhinnen var intakt.
Politiet er informert, men familien har hatt det tungt nok,
og det var ikke dødsårsaken...
Var det Zawadzkies hud hun hadde under neglene?
Det kan jeg ikke si. Han hadde ingen kloremerker.
Så det kan ha vært noen andre.
Jeg skjærer bare. Dere forteller historien.
Men det er godt mulig.
Hallo, Cedrick.
God aften.
Og vi har stengt, Ms. Teaberry.
- Kan jeg bare få beskjedene mine? - Ja da.
Det er en fra din mor. Høres ut som en nydelig dame.
Og en fra psykiatrisk avdeling.
Hallo, jeg ringer fra The Baltimore Star. Dr. McKenzie hadde ringt meg.
Jeg setter deg over.
- Mrs. Schwartz? - Nei, Morg... Ja, det er meg.
Det gjelder et brev du sendte til Stephan Zawadzkie.
- Det kunne vært fint om... - Ja?
Han ber om å få treffe deg.
Zawadzkie.
Stephan.
Det er jeg som er Madeline.
Tekst: Trine Haugen