‫בפרקים הקודמים...‬
‫החלטתי להתקדם עם המכירה.‬
‫מחר יהיה בית פתוח.‬
‫- הפתעה! - אנחנו מאבדים את הבית.‬
‫נמצא פתרון ביחד.‬
‫כתבת ספר יפהפה.‬
‫אני חושב שסוזנה הייתה רוצה שתחלקי אותו עם העולם.‬
‫קונרד אולי הקשיב לי בשלב מסוים,‬
‫אבל אני בספק שעוד אכפת לו מדעתי.‬
‫- אני שמח שאני לא לבד. - גם אני שמחה שבאתי.‬
‫קונרד, מה קורה?‬
‫קונרד?‬
‫הקיץ שבו הפכתי ליפה‬
‫קונרד, אחי, מה קורה?‬
‫מה קרה?‬
‫התקף חרדה. אני בסדר.‬
‫אהיה בסדר.‬
‫- אקרא לג'ר. - לא, אל תקרא לג'ר!‬
‫אני צריך רק שנייה.‬
‫- אני יכול לעזור? - אני לא יודע. פשוט תדבר, טוב?‬
‫תדבר על כל דבר.‬
‫לדבר, טוב.‬
‫החוף.‬
‫בפעם הראשונה שהבאתם אותי לכאן כדי לגלוש, נבהלתי כל כך.‬
‫אתה וג'ר חזרתם ממחנה גלישה מפונפן,‬
‫וידעתם טריקים מגניבים.‬
‫הרגשתי כמו כזה ילד קטן, אבל...‬
‫אתה חתרת איתי עד שתפסנו יחד גל.‬
‫חשבתי שאתה האדם הכי מגניב בעולם.‬
‫אני מניח שטעית לגבי זה.‬
‫לא.‬
‫אתה עדיין הכי מגניב.‬
‫זה קורה לך הרבה?‬
‫כן.‬
‫התדירות עלתה מאז שאימא מתה.‬
‫אני שמח שאתה כאן.‬
‫אתה רוצה לספר לי מה הלחיץ אותך או...‬
‫שנהיה אחוקים ונעמיד פנים שזה לא קרה?‬
‫גיליתי שהתקבלתי לסטנפורד.‬
‫מה, אתה רציני?‬
‫לאימא שלי הייתה פנטזיה שאני אמצא את עצמי בחוף המערבי.‬
‫קוני, זה דבר טוב.‬
‫- אתה חולם על סטנפורד מגיל עשר. - כן.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל דברים כעת משתפרים עם ג'ר, והוא ילמד בפינץ' בסתיו,‬
‫- שקרובה לבראון, אז זה לא הגיוני... - אחי...‬
‫אתה לא צריך להחליט ברגע זה, בסדר?‬
‫- תדבר עם ג'ר. - הוא לא יודע שניסיתי להתקבל.‬
‫בבקשה, אל תספר לו.‬
‫סטנפורד אפילו לא קולג' יוקרתי.‬
‫אז שילכו להזדיין, נכון?‬
‫בוא נלך.‬
‫- אימא? - כן.‬
‫היי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אנחנו לא בקליפורניה, אבל תחסכי במים.‬
‫תודה, מותק.‬
‫היי, בלי.‬
‫היי, סליחה.‬
‫אני רק... הרחתי מאפינס.‬
‫- רוצה? - בטח.‬
‫הם בשביל הבית הפתוח. בוקר טוב.‬
‫- מישהו קנה מאפ-ינס... - היי, ג'רמיה.‬
‫היי.‬
‫- קונרד. - סקיי.‬
‫- לא אמרת לי שהיא כאן. - זה "הם.ן". לא "היא".‬
‫אלוהים, איזה עשור לא התראינו.‬
‫מה שלומכם, מאז שאימא שלכם...‬
‫היה קשה.‬
‫קשה יותר עכשיו כשדודה שלנו גונבת את הבית שלה.‬
‫אני לא גונבת שום דבר.‬
‫קונרד, גם אם זה לא לרוחך, אני בוחרת מה קורה לבית‬
‫ואני בוחרת למכור אותו.‬
‫אתם צריכים לצאת לדרך, שלא תיתקעו בפקקים בדרך לבוסטון.‬
‫אין סיכוי. אנחנו נשארים לבית הפתוח.‬
‫לא. אני לא יכולה לתת לחבורה של בני נוער להבריח את כולם.‬
‫תתקשרו לאבא שלכם, כי זו לא בעיה של דודה ג'וליה.‬
‫רק שזו כן.‬
‫משום שאת הבעיה.‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫- קונרד, היא עדיין בת משפחה. - אז למה היא עושה את לנו זה?‬
‫- זה קשה גם לה. - באמת?‬
‫נראה שהיא עושה את כל זה די בקלות.‬
‫הוא גדל להיות חתיכת חרא.‬
‫אין לך מושג.‬
‫זה החדר שלך, כן?‬
‫לא לזמן רב, ככל הנראה.‬
‫בעבר הוא היה שלי, האמת.‬
‫הוא היה שונה אז. כפרי יותר.‬
‫אבל זה נחמד. זה... חם.‬
‫המגע של אימא שלך.‬
‫תשאירי את הבית במשפחה והוא יהיה שלך.‬
‫כמה נדיב מצדך.‬
‫אני יודע שאימא מתה, אבל כאן היא לא.‬
‫היא בחרה הכול בבית. היא שתלה כל פרח בגינה.‬
‫זה היה המקום האהוב עליה בעולם.‬
‫אני מבינה שלמשפחה שלך יש זיכרונות נפלאים מכאן,‬
‫והם יהיו איתכם תמיד.‬
‫ככה זה עם זיכרונות.‬
‫זה לא אותו הדבר, ואת יודעת את זה.‬
‫הבית הזה נמצא בצד השני של ארה"ב מבחינתי.‬
‫יעלה עשרות אלפי דולרים לתחזק אותו בכל שנה. כסף שאין לי.‬
‫מה זה היה?‬
‫נשמע לי כמו בעיית דודה ג'וליה.‬
‫כמה אנשים יש בבית הזה?‬
‫כן. זכרתי לנעול את הדלת. אני לא ילד.‬
‫מה אתה לובש עכשיו?‬
‫שכחתי את שלי, בסדר? ורק אלה נותרו במגירה.‬
‫- ונוח בהם, בסדר? - למה אתה לוחש?‬
‫- לורל. - זאת טיילור?‬
‫כן, זאת טיילור. בלי בטח הביאה אותה למען שינוי בנוף.‬
‫רק בינינו, היא לא נראית טוב.‬
‫אני חושב שהיא לא התקלחה מאז הפרידה.‬
‫טוב, אז... פקח עין על הכול,‬
‫ושהבנות לא יאכלו חטיפים במיטה שלי.‬
‫כן. טוב.‬
‫ותזכרי, תהיי מדהימה. את הסופרת האהובה עליי.‬
‫ברנדון סנדרסון הוא הסופר האהוב עליך. אגב, הוא כאן.‬
‫את יכולה להשיג עותק חתום של הספר החדש שלו? תודה. ביי.‬
‫אתה שקרן נוראי ואני בחיים לא מסריחה.‬
‫תני לי קצת.‬
‫גדול יותר.‬
‫אז למה את מתחבאת כאן?‬
‫את מתחמקת מהדודה או מקונרד?‬
‫טיילור, אני בסך הכול אוכלת ארוחת בוקר.‬
‫אולי קצת משניהם?‬
‫באמת שאין לי מושג.‬
‫אני יודעת שבאת עם הכוונות הטובות ביותר,‬
‫אבל זו הדרמה המשפחתית שלהם. אני לא רוצה שתישאבי בחזרה לתוכה.‬
‫לא אשאב בחזרה לתוכה,‬
‫אבל אני יודעת שאם יתקיים בית פתוח היום‬
‫ומישהו יציע הצעה לג'וליה, הכול ייגמר.‬
‫- לא, אני יודעת, אבל... - אני לא מבינה למה היא ממהרת למכור.‬
‫אני לא יודעת, בלי. אני בטוחה שיש לה סיבות משלה.‬
‫בואי נרוץ על החוף. מחנה כדורעף מתחיל בעוד חמישה ימים.‬
‫לא נגעתי בכדור כבר חודשים. אני יכולה לשכוח מסרט הקפטן.‬
‫יהיה לי מזל אם אתקבל לקבוצה.‬
‫תראי, האם זה שפישלת בתחרות האזורית דפק לך את הביטחון העצמי?‬
‫ברור.‬
‫האם את השחקנית האהובה על המאמנת כרגע? ממש לא.‬
‫האם נעשית חלודה נורא בפגרה?‬
‫ללא ספק.‬
‫האם אני עוזרת בכך שאני מכירה בפחדים הגרועים ביותר שלך?‬
‫נראה שלא.‬
‫בסדר. תראי, כל מה שאני מנסה לומר זה שהעבר לא קובע את גורלך,‬
‫אלא הבחירות שלך היום.‬
‫תאמיני לי, אני יודעת דברים.‬
‫יש עוד כאלה למטה?‬
‫היה קשה מספיק להשיג את זה.‬
‫אלוהים.‬
‫היי, אפשר לעזור לך?‬
‫סנדי דנאדי. אני מחפשת את ג'וליה.‬
‫נכון, כן, לבית הפתוח.‬
‫את יודעת, האמת שג'וליה החליטה לבטל.‬
‫כן, זה היה ברגע האחרון, אבל היא מתלבטת.‬
‫סליחה, מי את?‬
‫היא החברה שלי, והיא צודקת. הבית לא למכירה.‬
‫קונרד פישר, נכון?‬
‫נחמד לראות אותך. צר לי על אימא שלך.‬
‫לא מספיק כדי לוותר על ההזדמנות למכור את ביתה.‬
‫- אני רק עושה את העבודה שלי. - אז ראי בזה יום חופש בלתי צפוי.‬
‫תתעלמי מהם.‬
‫יהיה היום בית פתוח,‬
‫אבל נראה שיש בעיה קטנה עם המיזוג.‬
‫הוא שבק חיים.‬
‫זו לא בעיה קטנה, ג'וליה. הטמפרטורות יגיעו ל-35 מעלות היום.‬
‫כן. טוב, בואי נשוחח בחוץ לרגע.‬
‫אני מצטער. לא התכוונתי לקרוא לך החברה שלי.‬
‫אל תדאג בקשר לזה. זה בסדר.‬
‫היי, הכול בסדר?‬
‫לא. סוכנת הנדל"ן רק הגיעה.‬
‫- שיט. מה נעשה? - לא יודע מה עוד אפשר לעשות.‬
‫אולי לסקיי יש מידע שיכול לעזור לנו.‬
‫אם רק היינו יכולים לקבל רגע לבד איתה.‬
‫- איתם.ן. - נכון, תודה.‬
‫בהצלחה, שני אלה בלתי נפרדים.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫איזה חום. איזה 2,000 מעלות כאן.‬
‫דודה ג'וליה אמרה שהמזגן מקולקל.‬
‫מה? אין מצב!‬
‫הבית הפתוח שנקבע להיום בוטל.‬
‫אז צאו כולכם בזמן שטכנאי המזגנים יעבוד קצת.‬
‫בנוסף, מי טכנאי המזגנים?‬
‫- לחפש לך? - לא, זה בסדר.‬
‫אני בטוחה שלסוזנה יש טכנאי מועדף‬
‫וארבעה גיבויים מאושרים ממש כאן.‬
‫נהדר. עכשיו לא צריך לשקר לקונים על העובש השחור. נלך לחוף הים.‬
‫- אני לא הולך. - בחייך. ניצחנו בסיבוב הזה. נסתלק מכאן.‬
‫- בקניון יש מיזוג טוב. - מגניב. תיהנו.‬
‫לא הברזתי מבחינות הגמר רק כדי לעזוב את הבית...‬
‫קונרד, אני מתאמצת לא לרדת מהפסים.‬
‫כבר הרסתם לי את היום. לפחות תפסיקו להציק לי לכמה שעות.‬
‫- את חושבת... - מה לגבי הטיילת?‬
‫- כן, הטיילת. רעיון נהדר. - כן, אני בעד.‬
‫- כן, גם אני. - כן, בסדר, כן.‬
‫בוא.י איתנו, סקיי.‬
‫נשמע מאוד... כמו יריד מדינה.‬
‫- עדיף לי להישאר איתך, נכון? - לא.‬
‫אני לא אהבתי, אבל אולי תאהב.י.‬
‫אז לא להישאר איתך?‬
‫לא, אני אהיה בסדר.‬
‫כשאסיים, אחזור לנמנם במלון‬
‫ואקח כדור הרגעה.‬
‫- אז נראה שאבוא איתכם. - טוב.‬
‫- נהדר! - קדימה.‬
‫- קוזינות, אל קאזינס! - קדימה!‬
‫נזוז.‬
‫היי, ג'ר, אתה יכול לחכות שנייה? אני רוצה לדבר איתך.‬
‫כן, בטח. מה?‬
‫אני מקווה שאתה לא כועס שהזמנתי את סקיי.‬
‫אני יודעת שהמצב מוזר עם האימא...‬
‫לא, זה היה נחמד מצדך.‬
‫כן, אני חושבת‬
‫שברגע שהם.ן יראו עוד מקאזינס ויבלו איתכם,‬
‫הם.ן יבינו למה אנחנו אוהבים את המקום כל כך.‬
‫אני פשוט יודעת שנזכה בתמיכה שלהם.ן.‬
‫אני אוהב את זה. אתן לך להוביל.‬
‫בסדר. תודה, כן.‬
‫זה בעצם די נחמד להסתובב עם סקיי.‬
‫עכשיו זה רק אני, אבא שלי, וקונרד.‬
‫נחמד להרגיש כאילו המשפחה שלנו קצת יותר גדולה מזה.‬
‫טוב, גם אנחנו משפחה שלכם.‬
‫היי, תודה, על כל מה שאת עושה.‬
‫זה משמעותי מאוד.‬
‫בוא נלך.‬
‫אתה לא שמח שבאנו?‬
‫איך פחות חם פה מכפי שהיה בפנים?‬
‫כי רוח הים הקסומה מקררת אותך.‬
‫רוח קרירה בתחת שלי. אני רוצה גלידה:‬
‫המזגן של הטבע.‬
‫אתם יודעים, אני מופנם.ת מטבעי, אז אני לא יודע.ת אם המקום הזה הוא מחריד,‬
‫או אם זה מוח הלטאה שלי שפועל.‬
‫כיף פה, אני מבטיחה.‬
‫כיף? כי אני זוכר שבפעם האחרונה שהיינו כאן, בכית.‬
‫בלי הייתה בת 12 וקונרד ניצח אותה ב"שוט יור שוט",‬
‫והעונש שלה היה לעלות על "מגדל האימה".‬
‫בלי, פחדת כל כך, שהקאת.‬
‫- הייתי חולה. - חולה מפחד.‬
‫אימא שלי זרקה את הבגדים שלך ולקחה אותך הביתה בשמלת החוף שלה.‬
‫סוזנה הכריחה את אימא שלי לבוא הנה כשהיו קטנות.‬
‫אימא שלי תמיד שנאה את המקום, אבל סוזנה אהבה אותו כל כך, אז...‬
‫את.ה יודע.ת מה עוד אימא שלי אהבה? את בית החוף.‬
‫אימא שלי לא מרשעת, קונרד.‬
‫ואימא שלכם לא הייתה קדושה.‬
‫סקיי, אי פעם שיחקת ב"שוט יור שוט"?‬
‫לא, ומבחינתי שהמצב יישאר ככה.‬
‫רוצה לראות אותי מכסחת את קונרד?‬
‫לא תצליחי.‬
‫לא אשנא לצפות בזה.‬
‫קונרד, נראה לך שאתה עוד טוב?‬
‫לא, בבקשה, לא עוד "עימות הטיילת הגדול".‬
‫- למה לא? - לא! למה את מתכוונת?‬
‫הם נהגו לעשות טורניר גדול בכל שנה בטיילת כשהיו ילדים.‬
‫הייתי זוכה לכל הפרטים המרתקים ברגע שבלי הייתה חוזרת הביתה.‬
‫בכל שנה, עד שבלי וקונרד נעשו תחרותיים מדי,‬
‫ואימא שלי אסרה עלינו לשחק עוד.‬
‫אתה רוצה, ג'ר?‬
‫- בטח. בואו נעשה את זה. - כן!‬
‫אני צריך.ה ללכת.‬
‫לא, כדאי לך להישאר. זה כיף.‬
‫מאוחר מדי. את.ה בקבוצה שלי.‬
‫בסדר, ניצחת. אבל אני נגד כיפים.‬
‫לא אעשה "וופ!" באוויר.‬
‫אני לא מדבר.ת בגסות.‬
‫פינות הפה שלי עלולות לעלות טיפה, אבל לא אחייך.‬
‫סגור.‬
‫סגור. אז, מה הפרס?‬
‫המפסידים צריכים לקנות לזוכים‬
‫את שקית הממתקים הגדולה ביותר על פי בחירתם.‬
‫באמת? ממתקים?‬
‫לא, אפשר לחשוב על משהו סקסי יותר?‬
‫הפרס תמיד היה ממתקים. בלי בחרה בו, כמובן.‬
‫בסדר, נשחק את המשחקים, אבל...‬
‫נתחיל במשחקייה כי חם כאן בטירוף.‬
‫- בסדר. - אמת.‬
‫חשבתי שאיבדנו את החלק הזה של חיינו לנצח,‬
‫אבל, אולי, רק להיום, נצליח להשיב לנו אותו.‬
‫משחקייה‬
‫לא!‬
‫משחקיית חוף קאזינס‬
‫אלוהים!‬
‫לייזר טאג‬
‫בנות, לכו תזדיינו!‬
‫בסדר, חברים, בסדר.‬
‫מי שיוביל אחרי חמישה משחקים ינצח.‬
‫כולם משחקים בסיבוב הראשון והאחרון.‬
‫באמצעי, זה אחד על אחד, אז לבחור בלוחם הטוב ביותר.‬
‫כנראה לא אני.‬
‫היי, אל תזלזל.י בעצמך.‬
‫טוב.‬
‫לוזרים, מוכנים? שלוש, שתיים, אחת, קדימה!‬
‫- קדימה! - הראשון שמגיע ל-21 מנצח!‬
‫קבוצת קונרד - 0 חיסולים נגד קבוצת בלי - 0 חיסולים‬
‫לעזאזל! היא פגעה בי!‬
‫לא!‬
‫נהדר!‬
‫לא!‬
‫טיילור.‬
‫אתפוס אותך, טיילור.‬
‫כדאי שתהיי מוכנה!‬
‫צאי, צאי, צאי, היכן שלא תהיי!‬
‫בום!‬
‫טוב, עכשיו זה משחק!‬
‫ההריגה הבאה מנצחת!‬
‫לא!‬
‫פגע בה!‬
‫- ניצחנו! - הצלחתי!‬
‫המשחק הסתיים!‬
‫- אכלת אותה! משחק ראשון! - אתם צוחקים?‬
‫מחסנית למקצוענים.‬
‫אל דאגה. ננצח בפעם הבאה.‬
‫"ננצח בפעם הבאה"?‬
‫עכשיו נשחק ב"כבוש את הדגל", ואם אני זוכר נכון...‬
‫כן, אני אצליח, אחי.‬
‫- אני צריכה הפסקת פיפי. - קטן עליך.‬
‫- מה? - אתה מגוחך.‬
‫- את רוצה לשחק? - לא...‬
‫- אתגר קטן של אח נגד אחות? - לא.‬
‫טיילור תצטיין. היא קוף-עכביש.‬
‫לא משנה. עדיין יכסחו לה את הצורה.‬
‫נו, באמת! הזרועות החלשות שלך.‬
‫- זרועותיי החלשות? - כן.‬
‫בסדר.‬
‫- בכל פעם שעשינו את זה? - זה בעצם הרבה.‬
‫- היי, חבר'ה. - היי.‬
‫אפשר לשאול אתכם שאלה?‬
‫- בטח. - כן.‬
‫- זוכרים את הפעם האחרונה שהתראינו? - היית קטן.ה בהרבה.‬
‫כן. תודה, גיל ההתבגרות.‬
‫כן, זה היה חג המולד בדיוק אחרי שסבא נפטר.‬
‫אני זוכר שהברזת עם אימא שלך מבוקר חג המולד.‬
‫אימא שלי הכינה ארוחת בוקר ענקית.‬
‫נשבר לה הלב.‬
‫כן.‬
‫אימא שלי קיוותה שזה יהיה סיכוי‬
‫לטהר את האווירה מכל החרא מהעבר.‬
‫אימא שלכם רצתה שזה יהיה חג מולד מושלם,‬
‫אתם יודעים, כאילו דבר מעולם לא קרה,‬
‫אז הן רבו ועזבנו.‬
‫אימא שלי בכתה כל הטיסה הביתה.‬
‫אכלנו פיצה לסעודת חג המולד.‬
‫זה הפך להיות סוג של מסורת. שמה קק המולד.‬
‫לא נראה לי שאימא שלי ניסתה לכבות את אימא שלך.‬
‫היא פשוט רצתה לפתוח דף חדש.‬
‫מבאס שהאימהות שלנו לא פתרו את הבעיות.‬
‫בית החוף די מגניב.‬
‫היה נחמד לבלות שם איתכם.‬
‫פוחד? למה את דוחפת אותי?‬
‫חכי, תראי, תסתכלי.‬
‫מעולם לא ראיתי מישהו שקורא את הספרים של אימא.‬
‫אני יודע, גם אני לא.‬
‫לשלוח לה תמונה?‬
‫מה? אחותי, לא.‬
‫אם תשלחי, היא תגלה איפה אנחנו ותעניש אותנו.‬
‫היי, אמרתי לך שהיא נסעה לניו יורק?‬
‫בשביל הדבר ההוא של הספרים?‬
‫אבל היא נראתה קצת לחוצה.‬
‫בחייך, לורל לא נלחצת.‬
‫את טועה לגבי אימא.‬
‫מה, טיילור?‬
‫מה זאת אומרת? למה אתה מרושע?‬
‫"מרושע"? מה זאת אומרת?‬
‫טוב, בסדר. האתגר הבא, אני נגדך.‬
‫מוכן שיכסחו לך את הצורה?‬
‫- נתחיל. - אלוהים!‬
‫נראה לכם שאצליח עכשיו?‬
‫פשוט לך על זה, אחי.‬
‫אסור לך לעשות את זה בלי רתמה.‬
‫- קם? - קם קמרון?‬
‫- אין מצב! - אנחנו בצרות?‬
‫באופן רשמי, אסור להשתטות על קיר הטיפוס או לידו,‬
‫אבל, באופן לא רשמי, זה הדבר הכי מרגש שקרה מהבוקר.‬
‫למה אתה פה? ניקול אמרה שאתה מתמחה בסירה לתצפית בלווייתנים.‬
‫כן. לא הסתדר.‬
‫אני מצטערת לשמוע.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל המדים האלה? סופר מגניבים. רשמיים ביותר.‬
‫תודה, בלי.‬
‫סקיי, שכחתי שעדיין לא הכרת את קם.‬
‫סקיי, זה קם קמרון. קם קמרון, זו סקיי, דודן.ית של קונרד וג'רמיה.‬
‫בסדר. נהדר להתעדכן איתך, לראות אותך,‬
‫אבל יש לנו עניינים לא גמורים.‬
‫- קדימה! - את ואני, טיי-טיי.‬
‫תמיד ידעתי שבסוף נגיע לכאן.‬
‫מה? לאן?‬
‫- שאני אכסח לך את הצורה. - אוי, בחייך.‬
‫- טיילור, קטן עלייך! - סגור עניין, סטיב-או.‬
‫הראשון שיגיע לדגל, מנצח. וצאו!‬
‫- קדימה, סטיבן! - טיילור, תצליחי. בקלות.‬
‫נראה טוב, סטיב-או!‬
‫קדימה, אחי. שים את הרגל שם.‬
‫זוזי!‬
‫קדימה, סטיבן, תשתמש בידיים!‬
‫קדימה, סטיב-או!‬
‫- ננצח בכול! - ככה.‬
‫סטיבן, תפסת!‬
‫- סטיבן המנצח. - תודה לאל!‬
‫זה קל מדי!‬
‫- זה קל מדי! - שתוק!‬
‫יורד, בחורים!‬
‫כן, אדוני.‬
‫- תן בראש. - כל הכבוד, סטיב-או.‬
‫- הייתי קרובה כל כך. - זה בסדר.‬
‫אל תדאגי. אני אוהבת להיות האנדרדוג. זה מתדלק אותי.‬
‫אז לאן עכשיו?‬
‫זו החלטה שלהם.‬
‫אני לא יודע מה איתך, בלי,‬
‫אבל אני חושב שאולי הגיע הזמן למשחק הכדורסל.‬
‫קדימה.‬
‫לצערך, כדורסל הוא עניין של זוויות.‬
‫לצערך, היה לי מורה פרטי נהדר לטריגונומטריה.‬
‫תודה.‬
‫טוב! חמישה כדורים לכל אחד. מי שקולע הכי הרבה מנצח.‬
‫למקומות, היכון...‬
‫קדימה, קוני.‬
‫קדימה, בלי. תצליחי.‬
‫זרוק!‬
‫- אכלת אותה! - טוב.‬
‫נתתי לך את זה, כדי שלא תבכה כשאנצח.‬
‫- בטח. - כן.‬
‫- נחמד! - קדימה.‬
‫- הוא משחק אותה. - כלומר...‬
‫כן!‬
‫- כן! - כן! יש לנו משחק!‬
‫- תיקו. שלוש-שלוש. - זריקה יפה, בלי.‬
‫- הקבוצה הלא נכונה, אחי. - מה?‬
‫קדימה, מותק.‬
‫תשחקי אותה, בלי.‬
‫קדימה, קוני! קדימה, מותק!‬
‫- לעזאזל. - יפה!‬
‫ארבע נקודות לקונרד. זו הזריקה האחרונה.‬
‫האם בלי תקלע חמישה סלים ותחטוף את הניצחון?‬
‫את מסוגלת, בלי!‬
‫אין לך סיכוי.‬
‫קדימה, בלי! את תצליחי!‬
‫בלי קונקלין היא המנצחת!‬
‫בום! קוסינוס הזוויות שלה גדול עליך.‬
‫- כן! - רגע, הקנטתמטיקה אותו?‬
‫כן. וזה היה די כיפי.‬
‫זה היה כזה טוב!‬
‫בלי, יודעת מה? שימי לב.‬
‫מוכנה?‬
‫חבטה מושלמת! זאת בי הקטלנית שלי!‬
‫ידעתי שאת מסוגלת.‬
‫הפסקת לחשוב יותר מדי‬
‫ונתת לאינסטינקט לפעול, מבינה אותי?‬
‫עד כמה שזה כואב לי להגיד את זה, זה היה ניצחון יפה.‬
‫אמרתי לך שאכסח אותך.‬
‫אני חושב שאת יכולה לבחור פרס.‬
‫הלב שלי נשבר בפעם הראשונה בטיילת הזאת.‬
‫זריקת טבעות‬
‫הייתי בת 13.‬
‫קונרד הזמין אותי ללכת, רק שנינו.‬
‫זה היה כל מה שחיכיתי לו.‬
‫ה-רגע.‬
‫די צפוף. רוצה ללכת לשבת על המזח במקום?‬
‫חשבתי לשחק בהטלת טבעות.‬
‫חשבתי שהוא רצה לבלות איתי,‬
‫אבל הוא בא לטיילת כדי לראות אותה.‬
‫בסדר. בוא איתי.‬
‫- כמה טבעות? - ניקח שלוש.‬
‫- המכנסיים שלך יפים. - תודה.‬
‫כן, הם ממש חמודים.‬
‫אמרת שהם היו קצרים מדי כשלבשתי מכנסיים זהים לפני יומיים.‬
‫אתה חושב שהם קצרים מדי?‬
‫טוב, קון, אלך לקנות לימונדה. תזכה בפרס למעני, בסדר?‬
‫למה לא חזרת?‬
‫התור לגלגל הענק היה ממש ארוך.‬
‫אנג'י אמרה שזה הפרס הכי טוב שיש להם.‬
‫חשבתי שאולי תאהבי אותו.‬
‫הייתי מעדיפה לקבל את הג'ירפה, אבל תודה.‬
‫החלק הגרוע ביותר היה שניסה להיות נחמד.‬
‫הוא לא ידע שהלב שלי נשבר.‬
‫הם לא שינו את הפרסים האלה כבר שנים.‬
‫- תביאי לג'וניור מינט חבר. - כן.‬
‫אני אקח את הג'ירפה.‬
‫תודה.‬
‫יפה!‬
‫אז סוף סוף זה התור שלנו לבחור, ואני בוחרת בריקודים.‬
‫טוב.‬
‫רק אומר שהיה מספק מאוד‬
‫לראות אותך מנגבת את הרצפה עם קונרד אחרי כל מה שהוא גרם לך לעבור.‬
‫טיילור, בחייך. הוא ואני בסדר גמור.‬
‫אפילו היה כיף.‬
‫באמת? אתם יכולים עכשיו סתם לכייף יחד?‬
‫- כנראה. - באמת?‬
‫- כן. - זה די משמעותי.‬
‫- היי, סטיבן? - כן?‬
‫זה לא צירוף מקרים מדהים‬
‫שהמזגן התקלקל במהלך גל חום‬
‫בדיוק אחרי שהסטודנט העתידי להנדסה הגיע?‬
‫- אין לי מושג על מה את מדברת. - באמת?‬
‫אני אוהבת בלגנים שיוצא מהם טוב.‬
‫היי, בלי. מוכנה?‬
‫אתן תמשיכו כאילו... תעשו את זה כל היום?‬
‫- זה יהיה הקטע שלכן היום? - כן.‬
‫אולי. אני לא יודעת.‬
‫- בסדר. - חכה.‬
‫- אתה מריח את זה? - מה?‬
‫אני חושבת שאני מריחה קאמבק.‬
‫- באמת? טוב. כן. - כן.‬
‫את בטוחה לגבי זה? כי אם את בטוחה,‬
‫אהיה מוכן לעשות הימור קטן בינינו.‬
‫בסדר. תמשיך לדבר.‬
‫חשבתי, אם את רוצה,‬
‫מי מאיתנו שיפסיד יצטרך לעלות על "מגדל האימה".‬
‫בכית בכל פעם שראית אותו.‬
‫- אני לא... - כן.‬
‫אני נרגשת לראות את זה קורה שוב.‬
‫טוב, סגרנו.‬
‫הוא הקשה עליי כל כך לא לאהוב אותו.‬
‫כשהוא היה מתוק ככה, נזכרתי למה.‬
‫אהבתי אותו, כלומר.‬
‫שמעתי אתכם מדברים על "מגדל האימה"?‬
‫כי יש לי תחושה שזה יסתיים כשאחד מכם בוכה.‬
‫- עדיף הוא מאשר אני, נכון? - נכון.‬
‫לפחות הוא יהיה במצב רוח טוב עד שהוא יזיל את הדמעה הראשונה שלו.‬
‫תחרות היא המפתח לאושר של קונרד.‬
‫אני מכירה את שניכם היטב.‬
‫כן? טוב, מה המפתח לאושר שלי, בלי?‬
‫- צ'יזבורגרים. - נכון.‬
‫- אריאנה גרנדה. - תמיד.‬
‫ולתקן אנשים שאומרים "ברושטה".‬
‫- כי אומרים "ברוסקטה". - כן.‬
‫לעזאזל. את טובה, בלי.‬
‫מה אוכל לומר?‬
‫- בהצלחה. - ג'ר.‬
‫- אתה מוכן? - המהלכים שלי... אגדיים.‬
‫- אני יודע. - אצליח.‬
‫תור של סקיי.‬
‫זה לא רעיון טוב אם אנחנו רוצים לנצח.‬
‫תצליח.י. זו מתמטיקה עם הרגליים.‬
‫הם לא יצפו לזה. ככה ננצח. טוב?‬
‫- קטן עלייך. - קדימה, דודן.ית.‬
‫לרקוד בכיף‬
‫סקיי, אני מרגיש שהתקרבנו היום.‬
‫יהיה חבל אם צעדי הריקוד שלי ישפיעו על מערכת היחסים שלנו.‬
‫- עוד נראה. - בסדר.‬
‫- נתחיל, סקיי. - קדימה, ג'ר.‬
‫- קדימה, סקיי. - המשחק מתחיל.‬
‫- טוב. - קדימה, ג'ר.‬
‫קטן עלייך!‬
‫מוכנים תרקדו בכיף‬
‫- קדימה, ג'ר. - קטן עליי.‬
‫- זה כל מה שאתה שווה? קדימה! - כן?‬
‫מה?‬
‫אני חושבת שסקיי אולי טוב.ה בזה.‬
‫המצאתי את הקטע של המתמטיקה, אבל נראה לי שצדקת.‬
‫איזה קטע. את.ה מדהים.ה.‬
‫קדימה, סקיי.‬
‫- ג'רמיה, קדימה. - אני משתדל!‬
‫סקיי - ג'רמיה מושלם - פספוס‬
‫סקיי - ג'רמיה נפלא - בוז‬
‫- ג'ר! - אני עייף!‬
‫ג'ר!‬
‫- תשתפר! - קדימה, סקיי!‬
‫אלוהים!‬
‫אני לא מחבק.ת.‬
‫בסדר. לאן עכשיו?‬
‫אחריי.‬
‫- קדימה. - אני מבולבל עכשיו.‬
‫- באמת? אלה המהלכים האגדיים שלך? - כאילו אתה טוב ממני.‬
‫- זה סיפור חייו. - אני גבוה משניכם.‬
‫זהירות.‬
‫חבר'ה! בואו נצטלם.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. "צ'יז".‬
‫צ'יז!‬
‫תמונה נבחרה אימא‬
‫הודעה חדשה אל: אימא‬
‫תבין, זה לא ממש ספר על צער.‬
‫זה ספר על חברות, אהבה.‬
‫בלעדייך זה לא קיץ‬
‫טוב, כל זה מרשים מאוד.‬
‫- קליבלנד. - נראה שאת נהנית.‬
‫אני מקווה שיש יין בכוסות הקפה האלה.‬
‫כלומר, יכול להיות.‬
‫אז איך זה להיות אשת מכירות?‬
‫זה הורס את הנשמה, טראומטי מאוד,‬
‫מה שגורם לי לפקפק בכל החלטה שאי פעם קיבלתי בחיים.‬
‫- נשמע נהדר. - אושר אינסופי.‬
‫אז את לגמרי בסדר.‬
‫ניסיתי ליצור קשר עם קונרד לפני ההלוויה,‬
‫אבל לא קל להשיג את הילד הזה.‬
‫זה קשה לו. לכולם.‬
‫זה בסדר שיהיה קשה גם לך.‬
‫בסדר.‬
‫קשה.‬
‫טוב, את נראית נהדר.‬
‫טוב, מראה יכול להטעות.‬
‫מה שהיה בינינו אולי נגמר,‬
‫אבל את תמיד יכולה לדבר איתי.‬
‫היה לנו המון זמן להתכונן לזה,‬
‫ואני עדיין לא יודעת איך לעבד את זה, כל שכן לדבר על זה.‬
‫בלי לא מתמודדת עם זה היטב.‬
‫לא ברור איך לעזור לה.‬
‫אולי את לא צריכה לעזור לה.‬
‫רואים שאתה לא הורה.‬
‫משהו מחורבן קרה, ואת לא יכולה לתקן אותו,‬
‫אבל את יכולה ליידע אותה שגם את חשה בזה.‬
‫אולי היא רק צריכה לדעת שהיא לא היחידה שמרגישה כך.‬
‫אני מבינה אותך, אבל...‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני אימא שלה.‬
‫אם היא תראה כמה גדול הצער שלי באמת,‬
‫זה פשוט יפחיד אותה.‬
‫לפני כמה שנים סבלתי מדיכאון ממש קשה.‬
‫הרגשתי כאילו אני פשוט יושב בתחתית בור עמוק,‬
‫מביט למעלה אל העולם שמתקיים מעליי.‬
‫החברים שעזרו הכי הרבה לא היו אלה שניסו להוציא אותי מהבור,‬
‫אלה היו החברים שטיפסו פנימה, ישבו איתי, ששיפרו את המצב.‬
‫כלומר, אין דרך נכונה לעשות את זה, לורל.‬
‫אני צריכה לחזור.‬
‫השם שלך לא היה ברשימת הסופרים. באת בשביל הספר החדש שלך?‬
‫יפחיד אותך אם אומר לך שבאתי בשבילך?‬
‫תלוי לאן תיקח אותי לארוחת ערב.‬
‫- ניפגש כאן ב-19:00? - בסדר.‬
‫בלי מקווה שהאירוע שלך הולך טוב.‬
‫כולם יאהבו את הספר כפי שאנחנו אוהבים את סוזנה.‬
‫תודה. אני מתגעגעת אליה כל כך‬
‫תודה, בוטן. עסוקה. אתקשר אלייך בהמשך.‬
‫טוב, כשהתעוררתי הבוקר, לא ציפיתי שאעשה את זה כאן שוב.‬
‫אהבתי את "העימות הגדול בטיילת".‬
‫אולי קצת יותר מדי.‬
‫כל מה שעניין אותי היה לנצח.‬
‫אבל מהות היום היא אנחנו.‬
‫טיילור, את תמכת בי שוב ושוב השנה,‬
‫ועכשיו אני תומכת בך.‬
‫סקיי, אני יודעת שרק הכרנו, ואת.ה כנראה חושב.ת שכולנו תחרותיים מדי,‬
‫אבל הקבוצה שלנו לא הייתה כאן לולא עזרתך.‬
‫כשקונרד בחר בקבוצה שלו, הוא חשב שהניצחון בטוח.‬
‫אבל העמדנו אותם על טעותם,‬
‫ובין אם ננצח או נפסיד,‬
‫השקית הענקית מגיעה לנו...‬
‫תעוררי כמה השראה שתרצי. עדיין נכסח לכם.ן את הצורה.‬
‫- שתוק, סטיבן. - זה הסוף שלכם.ן.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא יודעת מה איתכן.ם, אבל יש בי צורך.‬
‫צורך במהירות! קדימה!‬
‫נהגים, התניעו מנועים!‬
‫הקבוצה הראשונה שכל המכוניות שלה יחצו את קו הסיום, תנצח.‬
‫למקומות, היכון...‬
‫- צא! - צא, צא, צא!‬
‫כן!‬
‫זה הסוף שלכם!‬
‫מסלול מרוצי הג'ונגל של חוף קאזינס - צא!‬
‫אני בא לתפוס אותך, בלי!‬
‫קדימה, ג'ל-או!‬
‫- כן! - לא!‬
‫- אתקרב. - אנחנו אחרונים.‬
‫זה בכיס שלנו!‬
‫קדימה. איפה הוא?‬
‫זה הסוף שלך!‬
‫תיזהרי מאחור!‬
‫תאכל את האבק המזוין שלי, אחי.‬
‫אני מנסה!‬
‫את יכולה להתמזג ל"נתיב פלוס".‬
‫- פנימה, פנה ימינה כאן. סע! - בסדר. פנימה.‬
‫- סע! סע! סע! - לא! לא! לא!‬
‫פאק! אוי, לא!‬
‫לא!‬
‫אכלתן אותה!‬
‫לא! אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫זה החבר שלי!‬
‫תתכונני לשלם, בלי.‬
‫נראה לי שבגלל זה אימא שלנו אסרה עלינו לשחק.‬
‫אני יכול.ה לשלם. הרווחתי מלא כשעשיתי שורט על ביטקוין...‬
‫את.ה מהאנשים המעניינים ביותר שפגשתי בחיים שלי.‬
‫מה שלומך, סינדרבלי?‬
‫מוזר שזה מעורר בי משבר קיומי?‬
‫אני מספיק טובה לקבוצת הכדורעף שלנו אם אני לא יכולה אפילו לנצח במשחקי טיילת?‬
‫לא, אנחנו צריכות אותך בקבוצה כי הפסדת במשחקי הטיילת.‬
‫יש לנו קבוצה נהדרת, אבל זה לא אומר שננצח בכל משחק.‬
‫צריך מישהי שתוביל, בין אם ננצח ובין אם נפסיד.‬
‫- או אם יהיה תיקו. - אין אצלנו תיקו.‬
‫כן, לעזאזל עם התיקו.‬
‫לא, אבל ברצינות.‬
‫בזכותך שתינו הגרסאות הכי טובות של עצמנו. זה מה שמנהיגה עושה.‬
‫המאמנת תהיה פסיכית אם היא לא תמנה אותך שוב לקפטן.‬
‫היא צודקת. לפני כמה שעות,‬
‫המחשבה להשתתף, שלא לדבר על להתחרות במשחקים,‬
‫הייתה ממש גיהינום בעיניי.‬
‫כנגד כל הסיכויים, עבר עליי יום נהדר כשהכרתי את בני הדודים שלי, אז...‬
‫את טובה בזה. את בוסית מלידה.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫- הגיע הזמן? - הגיע הזמן. "מגדל האימה" ממתין.‬
‫אביא לך שקית הקאה.‬
‫קדימה.‬
‫בואו נלך.‬
‫היי. אף אחד לא אמר שאת צריכה לעשות את זה לבד.‬
‫אני יכול לארח לך חברה אם את רוצה.‬
‫המפתח הוא פשוט לא לחשוב על זה.‬
‫טוב, בוא נלך.‬
‫בחייך. קטן עלייך. עשית את זה בעבר.‬
‫אני יודעת.‬
‫בסדר.‬
‫- זה עכשיו או לעולם לא. - פרפרים.‬
‫כנראה.‬
‫קדימה.‬
‫- את תצליחי! - קדימה, ג'ר!‬
‫קדימה!‬
‫אחרייך.‬
‫- תשמרו על עצמכם! - אל תסתכלו למטה. הכול טוב.‬
‫קטן עלייך!‬
‫תוודא שאתה חגור, גבר.‬
‫זה בסדר לפחד.‬
‫התפיסה האלחושית גילתה לך?‬
‫לא, הפנים שלך.‬
‫היי, אל תדאגי. אני כאן איתך, בסדר?‬
‫ג'רמיה תמיד תומך בי בשעת הצורך.‬
‫כשהייתי בת 13, לפני יום העצמאות,‬
‫לקיתי בצינון קיצי.‬
‫שנאתי להיות חולה,‬
‫אבל החלק הגרוע ביותר היה להרגיש מודרת.‬
‫- מה אתה עושה, ג'ר-בר? - אלך לטיילת עם קליי.‬
‫כן, זה יום כל כך נחמד.‬
‫בלי המסכנה תקועה בבית בגלל צינון.‬
‫זה יהיה נחמד אם תארח לה חברה.‬
‫אימא.‬
‫ג'ר, בבקשה?‬
‫אני יכול ללכת לטיילת מחר.‬
‫זה ילד השמש שלי.‬
‫הוא נשאר איתי בבית עד סוף השבוע.‬
‫וכשהוא נהיה חולה יומיים לאחר מכן, נשארתי איתו בבית.‬
‫מגדל האימה‬
‫אלוהים!‬
‫כן!‬
‫חבר'ה, כל הכבוד.‬
‫כן!‬
‫טוב. אז מה עכשיו?‬
‫הצלחתם.‬
‫מעניין.‬
‫- מה? - כלום.‬
‫זה פשוט מעניין.‬
‫תודה שטיפלת בנו היום.‬
‫זה המעט שיכולתי לעשות. עברה עליכם שנה די קשה.‬
‫כן, אני לא יודעת. זה מוזר לכייף.‬
‫חלק בי מרגיש אשמה.‬
‫אני לא יודעת אם זה הגיוני.‬
‫אני יודע בדיוק למה את מתכוונת.‬
‫כן, אני יודעת שאתה יודע.‬
‫היום היה חשוב לכם.‬
‫כיף זה דבר חשוב. מאוד חשוב.‬
‫- רוצה לחזור איתנו לבית? - אני אשמח.‬
‫- מגניב. - מגניב.‬
‫- אחריך. - תודה.‬
‫כולם לעלות!‬
‫אני לא מאמין שאני אומר את זה, אבל היום היה ממש כיף.‬
‫- היום היה כזה כיף. - כן.‬
‫לא ראיתי אותך מאושר ככה כבר הרבה זמן.‬
‫היה נעים להרגיש שוב כמו ילד. באמת.‬
‫ואני יודע שאימא שלי רצתה שנהיה מאושרים, אבל...‬
‫קשה, אתה יודע?‬
‫היום היה טוב.‬
‫טוב, תראה, לא שאני רוצה שיתחיל ביניכם משהו שוב, אבל...‬
‫מה?‬
‫פשוט שמתי לב שהיה בינך לבין בלי משהו קודם.‬
‫מה?‬
‫סתם אבחנה, גבר.‬
‫אני מעריך את האבחנה שלך.‬
‫בשום פנים ואופן לא.‬
‫אלוהים. אני מת להתעלף על המיטה שלי.‬
‫לפני שתתקלח? זה מגעיל.‬
‫תפסיקי לדמיין אותי במקלחת.‬
‫- סוטה. - היי.‬
‫- הפלת את זה. - תודה.‬
‫כבר מצאת שם?‬
‫- קוראים לה מילדרד. - מילדרד. אהבתי.‬
‫למה לא רצית עוד ג'וניור מינט?‬
‫אני כבר לא בת 13, קונרד.‬
‫מה נסגר?‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬