Раніше в «Літо, коли я стала привабливою»…
Щоліта ми їздимо в Казінс, у літній будинок Сюзанни.
Так було з дитинства.
А хто це в нас так виріс?
Сюзанна казала, що коли я народилася,
вона знала, що один з її синів — моя доля.
Я мала надію, що це Конрад.
Я дістала Беллі запрошення на бал дебютанток.
Хто з вас буде кавалером Беллі на балі?
То ви з Єремією разом?
Вони майже родичі.
Ви мені й не треба. Я піду з кимось іншим.
Ти зовсім інша цього літа.
У тебе нові друзі й навіть хлопець є.
Я не знаю, хто ти тепер.
Ти лягла під мого брата, щоб мені дошкуляти?
Серце так калатає…
У тебе панічна атака.
Це через маму.
Ти відмовилася від хіміотерапії…
Я не буду знову через це проходити.
Скажу дітям вже в Бостоні.
Чому ти так змінився?
Щось таки сталося, просто розкажи.
Я думаю про тебе.
Справді. Ти знаєш це.
Просто я... не можу.
Ти моя краща подруга.
Але часом мені хочеться більшого.
Я просто чекав.
Як я можу почати серйозні стосунки з Єремією,
якщо його брат мені досі небайдужий?
Підеш зі мною на бал дебютанток?
Мама не дивно поводиться?
Твої батьки обговорювали, мама була засмучена.
Ви не бачили Єремію?
Конраде, треба поговорити. Це важливо. Стосується мами.
ТЕМА: ТЕСТУВАННЯ ЛІКІВ ВІД РАКУ
Ти весь час знав і мені не казав?
Я погодилася на лікування.
Усе вийде.
Вибач, що я поводився, як покидьок.
Ти все тримав у собі.
Якби розказав мені, стало б легше.
Що б не сталося далі,
я завжди повертатимусь у цей дім,
до цих людей.
ЛІТО, КОЛИ Я СТАЛА ПРИВАБЛИВОЮ
Ти повернувся.
Я повернувся.
Ясно, ви запали одне на одного.
Не слухайте його.
Ви ідеальна пара.
Я була не в Казінсі.
Ми з Конрадом не були разом.
А Сюзанна померла.
Життя вже не буде, як колись.
Агов, у тебе впало.
Конклін.
Що?
Кажу, у тебе впало, Конклін.
Ти читаєш «Голодні ігри» французькою.
Намагаюся.
Я майже знаю англійський текст напам'ять, тому не так і важко.
Круто.
Дякую.
Інколи легше втекти у мрії, ніж жити зі спогадами.
Найважче — жити у реальному світі.
Не віриться, що це правда.
А так?
Не припиню посміхатися.
У тебе найчарівніша посмішка з усіх, які я бачив.
Усе обличчя починає сяяти.
Хотів сказати тобі це ціле літо.
Я маю дещо…
тобі розказати.
Навіть не знаю, як…
Гаразд. Що таке?
Ми щось придумаємо.
Я…
Кілька днів тому
Єремія зізнався мені в почуттях.
Овва. Гаразд.
І що ти сказала?
Я…
поцілувала його кілька разів.
Тож…
коли ми з ним приїхали за тобою та Тейлор
і ти поїхала з Єром, ви вдвох уже…
Так.
Та часом я гадала, що між нами з тобою щось може бути,
а тоді ти закривався, віддалявся від мене, але я розумію.
Ні, знаю, пробач.
Це все моя провина. Я знаю.
І моя теж.
Ти хочеш бути з ним?
Я завжди хотіла бути лише з тобою.
Добре, чудово. Тоді будь зі мною.
Що?
Що, невже це смішно?
Ні, пробач. Просто дивно.
Усі вдома знають,
що я схиблена на тобі з…
Стривай. Ти схиблена на мені?
- Стулися. - Так?
Ти моя єдина, Беллі.
- Я не хочу образити Єра. - Я теж.
Слухай, я з ним поговорю. Може, він і не засмутиться.
Це ж Єр, він нічого не бере близько до серця.
Це ж не так, як між нами.
Я перша. Він заслуговує на це.
- Добре. - Добре.
Хтось удома.
Ранкова прогулянка пляжем?
Так.
Я так і знала.
Я піду…
Бувай.
Сідай.
- Отже? - Мамо, дай мені спершу перевдягнутися.
Гаразд, гарного літа.
Буде круто. Це найкраща наша команда за роки.
Я зробила нам однакові кроп-топи. Рожеві.
А в мене купка нових наколінників.
- Наколінники… - Замовкни.
Здоров, Бел. Ще не пізно записатись у волейбольний табір.
І не знаю.
Старша школа скінчилася, стервочки.
- Ей! - Ти клоун, Стівене.
Якби я йшла у Прінстонський, я б теж про це кричала.
Дякую, Евелін.
У Прінстонський? Я б і не сказала.
Ти б не сказала?
Спайку! Як життя?
О котрій вечірка?
Група прийде о десятій. Вокаліст — мій хлопець.
Ага, косить під Machine Gun Kelly.
Хотів накласти вето на його гру, та ми не знайшли нічого дешевше.
Стривай, а ти йдеш на вечірку?
Не знаю.
Беллі, можна з тобою поговорити?
Гаразд, маю йти. Добре.
Гаразд.
- Побачимося. - Па-па.
Вибач.
Бувай.
Беллі, я переглядала твої підсумкові оцінки
й не могла не помітити, що твої бали сягнули дна.
З французької в тебе відмінно,
але лише мовою коледж не вразиш.
- Щось відбувається? - Помер дехто з родини.
Мені дуже шкода.
Але твої оцінки опускаються весь рік.
У тебе навіть забрали капітанство у волейболі?
Так, провалилася на регіональних.
Гаразд, а ти вже думала, куди будеш подаватися наступного року?
Я знаю, що не потраплю в Лігу плюща, але завжди є Пенсільванський.
Наразі й туди буде важко попасти.
Без волейболу ти маєш поглянути на менш популярні заклади.
Чула про коледж Фінча?
Знаю декого, хто їде туди восени. Друг сім'ї.
Чудово. Можливо, з'їздиш у гості й оглянеш усе.
Сумніваюся.
Заходь.
Добрий ранок, Бел.
- Привіт. - Ходи сюди.
Я всю ніч читав про лікування, на яке погодилася мама,
і, Беллі, я сповнений надії.
Чудово, Єре. Я така рада, що Сюзанна погодилася.
Чесно кажучи, я досі злий,
що Конрад не розказав, що з нею відбувається, але…
принаймні все вирішилося.
Так.
Тому я думаю,
варто якомога швидше розказати Конраду про нас з тобою.
Не хочу більше секретів. Та й Стівен уже знає.
Власне…
Про це я й хотіла поговорити.
Давай.
Розумієш, річ у тім…
Учора я не могла заснути,
тому пішла…
подивитися на схід сонця на пляжі.
А там був Конрад, ми почали розмовляти.
Одне за одним, і ми поцілувалися.
Ти поцілувала мого брата?
Пробач. Я не думала, що, знаєш, він…
Ми хотіли відразу сказати тобі…
То ви вже «ми»?
Ні. Я просто не…
Я не хотіла, щоб було дивно.
Що ж, Беллі, це таки дивно, ясно?
- Єре, прошу, просто… - Знаєш, що? Усе добре, я розумію.
Я просто мав відволікати тебе, поки ти чекала на Конрада.
Я радий, що ти нарешті дочекалася, Беллі.
Якраз вчасно. У мами ж немає раку.
Я не хотіла образити тебе. Ти мій кращий друг!
Ні.
Ні, не називай мене так.
Ти ж не серйозно.
Ще й як.
А тепер можеш вийти?
І просто, щоб ти знала…
Він розіб'є тобі серце.
- Ми вже мали б бути в машині! - Я йду!
Так нормально?
Клянуся, що залишила квитки тут.
Я гадала, ваш тато нас зустріне.
Чорт, я забула забронювати обід.
Я здогадалася і забронювала.
Вони не почнуть без мене. У нас є час.
Я ж мала попрасувати тобі сорочку. Зніми її.
Я вже подбав про це. Бачиш?
Крохмальний спрей її вирівняв.
Це для мене?
ДЛЯ СТІВЕНА
Круто, ноутбук! Хто це прислав? Що?
Господи. Це від Сюзанни.
Мабуть, запланувала це давно. Класична Бек.
Хотів би я, щоб вона була тут.
І Конрад із Єремією.
Вони були зайняті.
Звісно.
Жахливо почуваюся.
Він був такий злий на нас.
І має на це повне право, справді.
Усе буде добре, Беллі. Обіцяю.
Як?
Може, нам варто почекати.
Що?
Ні.
Я не хочу, щоб вам двом було ще гірше.
Не буде, обіцяю.
Зараз найважливіше,
щоб ви з Єремією були одне в одного й у Сюзанни.
І я…
Якщо ми будемо разом, це буде неможливо.
Беллі, припини.
Я не можу так вчинити з ним.
Ненавиджу це.
Так, я теж.
Це завжди було твоїм.
Що б не сталося…
ми нескінченно разом.
Прочитай це.
Пізніше. Нам час. Я знайшла квитки. Ходімо.
А ще говорять, що на все є причина.
ВИПУСК 2023 РОКУ
А хто каже — неясно.
Може, це вигадав якийсь теолог,
не знаю, хтось, хто створив симуляцію, у якій ми всі живемо.
Може, це була Ріанна.
Та ні, Ріанна не здатна на лихе. То точно не вона.
Але ми чуємо це час від часу.
Це має переконати нас, що все сталося саме так,
щоб навчити нас чомусь,
щоб ми зростали
і йшли назустріч долі.
Думаю, це маячня.
Пробач, мамо. Пробач.
Знаєте, розставання не завжди призводять до досягнень.
Інколи дівчина кидає тебе після неймовірного літа,
на душі шкребуться коти, але це нічого тобі не дає,
та зрештою ти змушуєш себе рухатися далі.
А тоді стається дещо нечуване.
І розумієш, що немає сенсу думати так про життя.
Беллі.
Я тебе тут ще не бачила.
Твоя мама хотіла, щоб я тут прибрала.
Простіше простого. Схоже, вона не заходила
сюди цього літа, щоб писати.
Хіба ви не кличете прибиральниць?
У тебе такий гарний кулон.
Конні розказав мені, що сталося між вами трьома.
- Пробач. - Не вибачайся.
Я не хотіла, щоб літо так скінчилося.
Особливо… це літо.
Мені здається, я всіх втрачаю.
Це не так.
Просто потрібен час.
Зрештою ти віднайдеш дорогу назад до кожного.
А це місце завжди відкрите для тебе.
Так, але ти перетворювала кожне літо на магію, Сюзанно.
Що станеться… Що станеться, коли…
Беллі…
ти любиш це місце так само, як я.
Якщо хтось і може підтримати цю магію, то це ти.
Ти моя особлива дівчинка.
Викличу прибиральників.
Обіцяєш, що не залишиш мене?
Ніколи.
Адже все просто відбувається.
Хороше і погане.
Так, як ми не могли й уявити.
І завжди так, що ми не можемо нічого проконтролювати,
щоб просто звести нас із розуму.
Часом здається, що світ творить вас,
але пам'ятайте, що ви теж творите світ.
Тож не чекайте.
Творіть те, що хочете, бо «завтра» може й не настати,
тож ви маєте впевнитися, чорт забирай, що живете сьогодні.
Він так переграє. Але він справді заслужив ту промову. Гарно виступив.
Так, його промова запала мені в душу.
- Не смійся. - Та ні, вибач.
Я наче в нічному жахітті, відколи померла Сюзанна.
Може, час прокинутися.
Знайду Майло. Маю допомогти йому вдягнутися на вечір.
Круто.
Хочеш потім прийти й допомогти мені?
А щоб тебе! Ти підеш?
- Так. - Справді?
І запишусь у студентський табір з волейболу.
Так! Боже, сонце моє, оце так буде вечірка.
Ти помреш, коли побачиш гру Майло.
Можеш і померти, бо я відчував його запах із трибуни.
Справді? Пробач, та в мого хлопця
немає корейського гена, що прибирає запах тіла.
Ходімо, зустрінемо батьків у ресторані.
Бувай. Побачимося.
Чудова промова. Знаєш, Сюзанні сподобалася б.
Так, знаю.
Я радий, що ви прийдете сьогодні на вечірку.
Не вірю своїм вухам.
Справді хочеш, щоб ми з Тейлор прийшли?
Я не казав «хочу».
Просто, гадаю, це краще, ніж побиватися вдома.
Сідай за кермо.
Справді?
А я почитаю любовні повідомлення після свого виступу. Ходімо.
Круто! Я став вірусним у тіктоці.
Це добре?
Що мільйони людей по всьому світу постійно слухають мою промову?
Так, тату, це дуже добре.
Перешлю Кону та Єремії.
- Дуже дякую. - Дякую.
Перепрошую, можна коробочку для цього? Дякую.
Дякую.
ЩАСТЯ — ЦЕ ДІЯ
«Щастя — це дія».
Гаразд.
Що ж: «Усі знають, ти найкращий».
- Там так не написано. - Написано!
- Покажи. - Хочеш побачити? Дивися.
Не знаю, що ти хочеш побачити. Ось.
Ми постійно це говоримо, та ми тобою пишаємося.
Ти чудово проведеш час у Прінстонському.
Так, я обожнювала коледж. Там і зустріла Сюзанну.
Як справи з твоєю книгою?
Видавник переконує мене влаштувати зустріч із книгарнями.
Я відмовилася.
Чому?
Бо немає необхідності.
Гаразд! Мені час збиратися на вечірку.
Мамо, тату, дякую за обід.
Я піду з ним. Було смачно, дякую.
- Люблю вас. - Розважайтеся, діти.
- Побачимося. - Ага.
То ти не рекламуєш книгу?
Я не забиватиму баки розмовами про Сюзанну
задля кращого місця в книгарнях.
Але ж ти написала про неї цілу книгу. Трохи віддає катарсисом.
Я написала книгу в стані фуги.
Мені не цікаво обсмоктувати її
задля виразних поглядів на стан горя.
Гаразд.
Радий, що те твоє «не піду до психолога» допомагає.
Дякую.
Слухай, ти написала чудову книгу.
Сюзанна хотіла б, щоб ти поділилася нею зі світом.
Вона найбільше вболівала за мене.
Певно, тепер я маю якось сама.
Я вдягну спідницю, але жодних помпонів.
Я така рада, що ти нарешті тут цього літа.
Робитимемо все, що ми ніколи не робили разом?
Вечірки, басейн, ТЦ. Зробимо тобі фальшиве посвідчення.
Почнімо з мого наряду на сьогодні.
Добре.
Сережки Сюзанни?
Вони ідеальні.
Гаразд.
Сьогодні виступ мого хлопця,
тож ти — гаряча подруга,
яка стоїть із його гарячою дівчиною.
- Так, будемо гарячі. - Обожнюю, коли ти за.
Як тобі це?
І це гаряче?
Тобі так добре в ньому.
- Ні, у мене має бути щось краще. - Гаразд.
Ні.
КАЗІНС - ГРЕБЛЯ
Він подзвонив на другий тиждень вересня.
Три тижні, відколи ми бачилися.
Це був наче сон. Щось нереальне.
- Привіт. - Привіт.
Не очікувала почути тебе.
Нічого, що я дзвоню? Не треба було. Пробач.
Ні-ні, усе добре.
Ми ж досі друзі, так?
Так. Ми друзі, так.
Так, а…
друзі можуть говорити.
Так. Нічого дивного в тому, що друзі розмовляють по телефону.
То як тобі коледж?
Тут круто.
Мій сусід по кімнаті хропе голосніше за тебе, тож…
Я ж не хроплю!
Ще й як, на 1 000%.
Я роками чув тебе через стіну.
Але тільки коли ти дуже втомлена.
А як твоя школа?
Нудно й важко.
Хто придумав тригонометрію? Нащо нею знущаються над старшокласниками?
Не може ж бути так погано.
Може. Дуже погано.
Я не встигаю за всіма буквами.
Спершу визнач, це прямокутний трикутник чи ні.
Беллі, ти бачила мою дев'ятикілограмову гирю?
- Я розмовляю. - Тейлор уже час спати.
Привіт, Стівене.
Привіт, Конраде.
Її тут нема, іди собі.
Пробач.
То що ти казав про трикутники?
Якщо хочеш носити цю футболку, може, хоча б вкоротимо її.
Це Конрадова.
Коли думаю про нього, досі тисне у грудях.
Знаю. Це жахливо, мала,
та зрештою ти маєш його відпустити.
Якби ж я знала, як.
Як казала моя бабуся:
«Найлегше забути чоловіка під новим чоловіком».
Ідете на вечірку?
Так, на мою. Влаштовую її з іншими хлопцями, пам'ятаєш?
Точно. Розважайтеся. І не сідайте за кермо п'яними.
Не хвилюйся. Я пообіцяла Стівену, що буду тверезою.
Я замовила тобі піцу. З'їж, будь ласка.
Не хвилюйся за мене. Ідіть.
- Добре. Люблю тебе. - Бувай!
- Бережіться. - Па, люблю.
Бувайте.
Господи! Майло! Привіт!
Як добре, що ти тут. Ходи сюди.
Боже.
Я бачитиму тебе зі сцени.
- Стій близенько. - Добре.
- Мій хлопчик! - Так! Спайку!
По-твоєму, це вечірка? Де всі гарячі кралечки, яких ти обіцяв?
Ми буквально стоїмо тут.
Без образ. Люблю старших. Мій особистий вибір.
Крихітко. Я допоможу хлопцям закінчити підготовку.
Іди.
Добре. Розважайтеся, народ.
А я обійду всіх, порозважаю і все таке. На правах господаря.
- Гаразд. - Ходи, Спайку.
Ти така миленька сьогодні. Ходімо, вип'ємо.
- Не можу. Я водійка. - Гаразд.
Що?
Боже, у таборі буде так весело.
Я купила нам однакові піжами.
Тобі треба купити ще одну. Вгадай, хто нарешті вирішив приєднатися?
Убивча Бе миттю забере капітанство у Донни. За мить.
Так. А що тренерка Шоу? Що сказала з приводу твого повернення?
Власне, я ще не говорила з тренеркою. Хотіла спершу поговорити з вами.
Після останнього сезону я не ображуся, якщо ви не захочете мого повернення.
Стулися. Ти завжди одна з нас.
Так! Правильна відповідь.
Кидай! Вдаряй! Сет захищай!
Очків побільше набирай!
Уперед.
- Нумо, командо… - Покричимо!
- Будьмо! - І за тебе. Ось так. Боже.
- Дідько! - Чорт.
Це вирішальне очко, міс Конклін. Бувай, Конраде.
Агов, ти ще тут?
Отже…
мій сусід по кімнаті, Траскі.
Знову тинявся в трусах уві сні?
Ні, на щастя, ні.
Та ми розмовляли, й виявилося, що він 5G-конспіролог.
А той тип, з яким гуляла Тейлор, увесь цей час мав дівчину.
Жахливо, адже він був геть не схожий на такого.
Ти знала, що мій тато зраджував?
Адам зраджував Сюзанні?
Коли мама захворіла вперше, у нього був роман
із секретаркою, Кейлі.
Я дізнався про це минулої весни.
У той самий день, коли дізнався, що до мами повернувся рак.
Як ти дізнався?
Прийшов якось раніше зі школи й почув, як вони сваряться.
Вона так плакала, Беллі.
Я ще не чув, щоб вона так плакала.
Тому я пішов.
Вийшов на вулицю, їздив довкола дві години, повернувся
і вдав, що нічого не знаю.
Мені так шкода.
Кепсько, що ти так довго мав зберігати цей секрет.
Так, це виснажує.
Не міг переключитися.
Усе думав, якщо так зроблю, то станеться ось така жахлива річ,
а якщо це — тоді буде якась катастрофа.
Господи, який стрес.
Чорт, друга година.
Ти ж маєш тренуватися. Маю тебе відпускати.
Так, паршиво тренуватися в міжсезоння,
та ходять чутки, що рекрутер із Фінча
буде дивитися гру нашої команди,
а тренерка може зробити мене капітаном.
Що? Здуріти можна.
Відпускаю тебе. Я не знав.
Ще п'ять хвилин?
Гаразд. Я зроблю це, так.
Так.
Добре. Я справді… Бувайте.
Успіху.
А ти вправно оперуєш бочкою.
Ого. Привіт, Конклін.
Ти вчив французьку?
Так.
- Хочеш? - Ні, дякую.
Я сьогодні за кермом.
- Будьмо. - Будьмо.
Хочеш, скажу щось романтичне?
Майло написав цю пісню для мене.
Це ж кавер. Знаєш пісню з фільму «Армагеддон»?
Усе одно романтично.
Не змушуй випитувати подробиці. Про що ви говорили з Корі?
Про книжку, яку я читаю.
Ти не вмієш розмовляти з хлопцями.
Я не мастачка, а він перший почав.
Заговорив до мене французькою.
Прокляття, що? Французькою? Гаряче. Схоже, він запав на тебе.
Не знаю. Стільки сил пішло на ту розмову.
Невже має бути так важко?
От ви з Майло. Ви гармонійна пара.
Ми з Майло споріднені душі.
Так!
Беллі, я пролечу на руках!
Дивися, щоб футболку не замастили.
Фу, Стівене! Я не хочу тримати твою спітнілу футболку!
Якого біса? Ти як?
- Беллі, пробач. - Я в нормі, цілком.
Просто піду вип'ю.
Ти сьогодні моя водійка, Беллі Бел! Не підведи мене!
Стівене!
У мене промайнула дивна думка.
Так? Люблю дивні думки.
Я думала, якби мій тато зрадив мамі,
їй, певно, було б начхати. Це грубо?
Ні, але невже ти думаєш, що Лорел не відреагувала б?
Щось таке.
Тато її ніяким чином не захоплював, розумієш?
Між ними ніколи не було романтики.
Хотіла б побачити романтичних батьків?
Мабуть.
Не уявляю, як можна одружитися з кимось, від кого не літають у животі метелики.
Чи неначе струмом б'є щоразу, як ви бачитеся.
Ти здивувалася, коли батьки розлучилися?
І так, і ні.
Я завжди думала, що під час розлучення сваряться, але нічого такого не було.
Вони були прохолодні певний час, але…
А тепер усе знову нормально.
Дивно, але це, мабуть, важче зрозуміти.
Так, саме так.
Що?
Не знаю. Просто ще нікому цього не казала.
Я теж.
Можна тебе дещо спитати?
Будь-що.
Як Єр? У нього все добре?
Так, схоже на те. А що?
Не знаю. Писала йому кілька разів після літа,
але він не відповідає.
Мабуть, він просто зайнятий випускник.
Точно. Чи він ніколи не пробачить мене
і ненавидітиме до кінця життя.
- Беллі. - Не зважай! Забудь, що я сказала.
Я дізналася дещо круте.
Розкажи.
Ти знав, що Венеру вважають вечірньою зіркою
263 днів на рік?
А тоді на 50 днів вона зникає з неба,
щоб знову повернутись як ранкова зірка на 263 дні?
Я не знав. Справді круто.
Зараз вона — вечірня зірка. Дуже яскрава, біля Місяця.
Я дивлюся на неї зараз.
Мабуть, не можна таке казати, але…
якби ж то ми дивилися на неї разом.
І я б хотів.
Беллі?
Так, Конраде?
Я б теж не міг бути з кимось, через кого мене не б'є струмом.
Агов, Конклін.
Давно не бачилися, ге?
Так, сто років уже, так?
Це місце зайняте?
- Та ні, сідай. - Дякую.
Цікаво, Венера сьогодні — ранкова зірка чи вечірня?
Гадаю, Венера — планета.
Власне, стародавні астрономи…
Знаєш що? Забудь.
- Це тупо. - Гаразд.
Біля міста майже не видно зірок.
На пляжі видно набагато більше.
Я раніше щоліта їздила на один пляж у Массачусетсі.
Цього літа теж їдеш?
Ні, не їду.
Тоді ти будеш тут четвертого липня?
Батьки поїдуть з міста, до мене прийде кілька людей.
Приходь із подругою.
Круто.
Так, круто.
Ходи сюди, у тебе тут щось є.
- Справді? - Так.
- Ні, я лише… - Я…
- Боже! - Я лише казав тобі…
Знаєш що? Це трава, бо мені прилетіло в голову.
- От лайно! Ти… - Зі мною все добре.
- Боже. - Я піду.
- Гаразд, побачимося. - Так.
- Агов, Беллі, власне… - Так?
Зробиш мені послугу?
Можеш закинути про мене слівце своїй подрузі Марсі?
Так. Марсі? Так! І ти. Чудова ідея.
- Обов'язково закину. - Круто, дякую.
Дякую за це… Так, бувай.
Беллі, ходи сюди.
Агов, сестро, заціни.
Боже мій.
Ти це таки втнув.
Вечірка лайно.
Та це ж пиво. Висохне. Охолонь.
- Я вже поїду, добре? - Стривай, щось сталося?
Ні, нічого. Байдуже.
Спайк відвезе тебе додому?
Спайк? Він п'яний.
Ти обіцяла мене відвезти.
- Гаразд, я готова їхати. - А я ні.
Викличеш таксі абощо?
Чому ти все псуєш?
Пробач, я псую тобі вечір, пане Ідеальний Виголошувачу Промов?
Щось таке.
Якщо ти забув, а схоже на це,
Сюзанна щойно померла, тож я сумна,
але хай це не заважає тобі насолоджуватися життям.
Пішла ти. Я теж втратив Сюзанну.
Не думаєш, що я теж сумую?
Тому глушиш біль під натовпом? Вибачай!
Ти й мала вибачатися! Ти напартачила.
Тепер із Конрадом і Єремією щось незрозуміле.
- Вони навіть не відповідають. - Народ, можемо…
- Це не моя провина. - Та невже?
Я мав святкувати сьогодні з ними,
але вони не прийшли, бо ти напартачила.
У тебе був Єремія, але тобі було мало. Тобі потрібен був ще й Конрад.
Ти клята егоїстка.
- Стівене! Ти серйозно? - Що?
Мені потрібен був Конрад? Ти жартуєш?
Я була закохана, Стівене. По вуха закохана.
Що я мала робити?
Беллі.
Стівене.
Агов.
Стівен — п'яний ідіот.
Не слухай його, прошу.
Ні, його правда. Я зіпсувала стосунки з обома.
Тоді померла Сюзанна, я зіпсувала похорон.
Краще б я не починала цього.
- Неправда. - Правда.
І я стомилася постійно сумувати.
І я просто… Не думаю, що мені стане краще.
Це зараз ти так думаєш, та обіцяю…
Ні! Не можна нічого обіцяти.
Ти не можеш обіцяти.
Пробач. Я знаю, що ти намагаєшся.
Я не очікую, що хтось зрозуміє, що зі мною зараз відбувається,
і гадаю, що мені треба розібратися самій.
Я поїду додому.
- Добре. Можна я з тобою? - Ні, залишайся.
Це ж дебют твого хлопця,
а мені треба в ліжко.
Напиши мені, коли будеш вдома.
Добре, люблю тебе.
Я тебе люблю.
Здоров, вітаю з прийдешнім Гелловіном.
Конраде.
Знаю, я не мав бути тут, але я тут.
Приніс цукерок.
- Хочеш, щоб я поїхав? - Ні, не їдь.
Просто…
Що ти тут робиш?
Хотів тебе побачити, тому…
Так, знаю, але я думала…
- Ми… - Так. Ні, знаю, ти…
Ти хвилюєшся про Єра. Я мав нагоду поговорити з ним,
у нього все добре.
Він ходить на побачення і…
дуже щасливий, відколи його зробили Королем балу.
- Це чудово. Тож він пробачив… - Так.
Думаю, що так.
Беллі, не думаю, що я зможу забути тебе.
Тобто я не забув. Я тут.
Коли я говорю з тобою, то радію.
І це мука — стояти перед тобою
і не мати можливості поцілувати тебе.
- Беллі, треба поговорити. - Я втомилася.
Сідай.
Ти не їла.
Мені написала твоя радниця.
Я не знала, що ти вже не капітанка та що твої бали такі низькі.
Так, пробач, я не потраплю в Прінстонський, як Стівен.
Я не про це.
Ти можеш краще.
Ти мене дуже розчарувала.
Пробач. Сюзанна померла, пам'ятаєш?
Не виправдовуйся її смертю.
У мене теж був важкий рік.
Тебе майже не було.
Я не звинувачую тебе за те, що ти була із Сюзанною та хлопцями.
Так було треба.
Але не звинувачуй мене в тому, що сталося, бо тебе не було.
Річ не у звинуваченні.
А в тобі та твоєму виборі.
Ти маєш відповідати за себе навіть тоді, коли стає важко.
Життя триває. Не можна просто здатися.
Ти хочеш говорити про відповідальність?
Ти навіть не рекламуєш свою книгу, бо відмовляєшся говорити про Сюзанну.
Не треба раптом перейматися волейболом,
якщо ти не була на жодному моєму матчі за рік.
Я цілий рік чекала, щоб ти з'явилась і була мамою.
Ти здалася раніше за мене.
Це треба робити на кожній зупинці?
У мене щоразу блювотний рефлекс.
Якщо хочеш прогулятися, ми можемо тебе випустити.
Мабуть, так буде безпечніше.
Та не хвилюйся, друже. Я тверезий.
Клята Беллі.
Забрала мою машину, кинула мене на власній вечірці. Хто так робить?
Не знаю.
А хто перед усіма горлає на сестру за те, що їй сумно?
Вона перша верещала на мене.
Оце в тебе зріла реакція.
Може, наступного разу проявиш трохи співчуття?
Хіба горе не об'єднує?
Життя не відокремити від смерті.
Ого.
Як ти допоміг. Дякую.
Майло майстерно володіє емоціями.
Тому він чудовий музикант.
Дякую, крихітко.
Слухай, лейбл хоче підписати зі мною контракт.
Що?
Заціни. Cancel Culture Records.
Любий, у них лише одна публікація.
Ага, так панково.
Так! Вітаю, чуваче!
Мій любий Стівене,
вітаю тебе з випуском.
Це початок неймовірної подорожі, я в цьому не сумніваюся.
Хотіла б я бачити твій успіх.
Але в тебе є неймовірна мама,
яка буде біля тебе на кожному кроці.
Пам'ятай, не лише світ творить тебе,
ти теж твориш світ.
І не забувай насолоджуватися на своєму шляху. З любов'ю, Сюзанна.
Знаю, що пізно, але я щодо того заходу з книгарнями…
Я передумала. Я поїду.
Я знала, що зрештою втрачу Сюзанну.
Просто я не знала, що втрачу їх усіх.
Я пам'ятаю їхні життя переплетеними, з'єднаними назавжди.
Один не може бути без іншого.
А тепер їх усіх немає.
Беллі?
- Привіт, Єреміє. Я така рада… - Ти з Конрадом?
Ні. Чому я маю бути з Конрадом?
Не знаю. Подумав, може…
Єре, що відбувається?
Конрад зник.
Тобто зник?
Він не відповідає на мої повідомлення та дзвінки.
- Відколи? - Відучора.
У нього ж іспити. Може, вчився цілу ніч?
Не думаю. Він сказав своєму сусіду, що все пішло коту під хвіст і втік.
Я поїду зранку в Браунський, пошукаю його.
Я не можу повернути Сюзанну,
але не залишуся ще й без Єремії з Конрадом.
Гаразд.
Але я поїду з тобою.
Переклад субтитрів: Юрій Лаховський
Творчий керівник Данило Качмарський