Kampens bedøvende chok ligger bag mig.
Det er erstattet af smerten.
Det gør ondt at bevæge sig og trække vejret.
Mit baghoved pulserer med hvert skridt, min hest tager.
Jeg ser på omverdenen gennem febertågens linse-
-men ser den endnu klarere.
Løb, lille kanin.
Hvad er døden?
Hvad er det, som vi alle deler?
Kaniner, fugle, heste og træer.
Alle, jeg elsker, og alle, som elsker mig.
Selv stjerner dør-
-og vi aner intet om det.
Hvad er dit ærinde på fortet?
-I er bare drenge... -Hvad er dit ærinde?
-Hvad skal I beskytte? -Dem, der har brug for beskyttelse.
I burde tilbringe tid udenfor murene, før I siger det.
Sig dit ærinde, eller kom væk herfra.
Rør hende ikke!
Hvad er der med hende? Kopper?
Hun er blevet skudt. Hent lægen.
Følg efter mig.
Major, en kvinde har brug for hjælp.
-Hvad er der sket? -Hun er blevet skudt.
Du må indkalde folk, major. Der kommer to til.
-Hovedskade og slangebid. -Lad mig bare se på skaderne...
...så beslutter jeg, hvem der skal indkaldes.
-Er hun blevet behandlet? -Kun en krigsforbinding.
En krig, jeg ikke kender til? En ildkamp udgør ingen krig.
"Kaptajn, En ildkamp udgør ingen krig, kaptajn."
Tro mig, jeg kender forskellen, major.
Skaden kommer fra en pil.
Leveren er opsvulmet.
Jeg foreslår, I tager hende til Laramie. Jeg kan intet gøre.
Vi har ingen bærere, sygeplejersker eller personale.
-Hvordan kan I have et fort uden? -Fortet er blevet forladt.
Vi skal møde ingeniører fra Pacific Northwest for at optegne ruten-
-for jernbanen fra nord til øst. Det er slut med vognkaravaner her.
-Hvem er hun i relation til dig? -Min datter!
Pilen ramte leveren. Det er svært at komme sig efter en kugle-
-men værre efter en pil. De er beskidt og kan være forgiftede.
Selvom leveren læges, har hun blodforgiftning.
Det er ikke umuligt at overleve, men jeg har aldrig set det ske.
-Få hende stærk nok til ta rejse. -Hun rejser ikke mere.
Hun klarer den måske til Laramie, eller kan I kun håbe på en afsked.
Jeg henter min taske.
Flyt dig!
I er ikke soldater, men I bemander fortet.
Vi tilhører CY-ranchen, som ejer fortet.
Er CY en del af Wyoming Stock Growers Association?
Ja, mr. Carey grundlagde den.
-Det er typisk. -Vil I have værelser i nat?
-Vi lejer dem ud. -Vi må videre.
Hvor blev de af?
Vi fortsætter til Laramie.
Alt her ejes af cheferne til vicesherifferne, vi dræbte.
-Inklusive fortet. -Vi kører nordpå ad Bozeman-stien.
Så er vi i Montana når det er vinter. Hvis du syntes, det her var hårdt...
Det tager ikke lang tid, før de finder de døde vicesheriffer-
-og så er alle efter os. Igen. -Din datter må have pleje.
Hvad kan en læge gøre for hende?
Du har været i krig ligesom jeg.
Tre dage. Enten læger leveren eller ikke.
Hvis den læger, har hun måske en uge til.
Ja.
Jeg må tale med min kone.
Vil du gå en tur?
John, se til din søster.
-Vi kan ikke blive her. -Hvorfor ikke?
Det spiller ingen rolle. Ingen læge kan hjælpe hende.
Det kan ingen.
Og vi lægger hende ikke til hvile her. Vi fortsætter nordpå.
Der hvor hun dør, bliver vi.
Så er hun med os, og du kan besøge hende, når du vil.
Det bliver hver dag...
...til den dag, du lægger mig til hvile ved siden af hende.
Alle skal samles rundt om mig.
Vi fortsætter nordpå, overvintrer i Bozeman Valley-
-og fortsætter til Oregon til foråret.
-Vi kører mod Oregon nu! -Til foråret.
-Du lovede! -Og jeg holder mit løfte.
Jeg har kun forandret, hvordan jeg holder det. Gør jer klar til afrejse.
Kaptajn, de må have nogle dage-
-og Josef skal til lægen. -Der er ingen læge.
Kun flere kvægtyve. Hvis vi bliver her, hænger de os.
Vi bliver. Sporet er let at følge nu.
-Vi finder selv til Oregon. -Gør, hvad I vil.
Vent... Vent!
-Vi tager med dig. -Vis mig dit ben.
Vis mig benet!
Du kan ikke køre, ikke engang gå.
Hun kan ikke køre. Hvordan skal I kunne følge med?
Jeg kører!
-De dør. -Så dør de.
Nu er de frie mennesker, og det har de selv valgt.
Det er ikke mit job at afgøre det.
Vi har en kvæghjord derude.
-Lad den være. -Hvad skal vi gøre?
-Hvad vil I gøre? -Jeg vender dig ikke ryggen...
...men hvis vi ikke har en hjord at drive, er vi ingen nytte.
-Hvor er vi på vej hen? -Montana, min ven.
Gad vide, hvordan der er.
-Det var noget nyt at ride med dig. -Jeg kan kun sige det samme.
Jeg var ikke smukkere end dig. Du var den, der slap væk.
Colton, du må være satans flot, hvis en, du aldrig havde, slap væk.
Rid hjem till Texas, din flotte skiderik.
Ma'am.
Gad vide, hvad der blev af dem. Fik de tørvehuse i Wyoming?
Købte de kvæg og prøvede at leve af jorden?
Måske klarede de turen til Oregon?
Tog de del af Willamette Valleys smaragdgrønne marker?
Men jeg havde set for meget af verden og menneskets natur-
-til at tro, det var fremtiden. En anden fremtid ventede dem-
-og den lå i afgrunden af umærkede grave langs Oregonstien.
Har hun det bedre i dag?
Hun vil ikke drikke vand.
Dit ben dør, og døden arbejder sig opad.
Enten kapper vi benet af, eller også dør du sammen med det.
Det er dine valg.
-Ved du det? -Ja.
-Ved du, hvordan man kapper benet? -Ja, det gør jeg.
Kap det af.
Okay.
Margaret har skjult sine talenter.
-Hun synger kun for børnene. -Ikke for dig?
Hun lovede at synge til min begravelse...
...men fik mig til at love, at hun ville dø først.
Så jeg blev snøret for min sang.
-Kvinder er gode til byttehandler. -Jeg har ikke vundet hidtil.
Under krigen sendte min kone et telegram om, at hun havde en ny.
Hun ville forlade mig på fredagen. Om mandagen fik jeg telegrammet.
Jeg sleb sværdet for at fælde den skiderik og red i to dage.
Da jeg nåede frem, løb hun ud af huset-
-og slog armene om mig.
Hun havde læst, at sydstaterne var i Pennsylvania-
-og havde drømt, at jeg skulle dø i slaget ved Gettysburg.
Den lille løgner reddede mit liv.
Josefs ben må kappes af, og vi burde gøre det nu.
Okay.
Tak.
-Skal vi gøre det nu? -Ikke endnu.
Ikke før du er så fuld, at du ikke kan se lige. Drik den halve flaske.
Jeg er tysker. Efter en halv flaske er jeg kun lige kommet i gang.
Det var de dumme franskmænd, som løb rundt på gaderne i Paris:
"Allez, allez, allez!"
-Ved du, hvad fanden han taler om? -Det handler om et slag.
Men den skiderik kan drikke en hulens masse whisky.
Ingen forstår, hvordan det er i kamp. Det er al den larm.
Når det begynder, kan man ikke høre manden ved siden af skrige.
Med alle granaterne og geværilden...
Snart kan man ikke høre granaterne over alle skrigene...
Nu kommer vi nogen vegne. Drik det sidste op, Josef.
-Det er ikke en af de fine, vel? -Jeg har ingen fine.
Nej, jeg er ikke klar.
Læg dig ned og hvil dig. Vi gør ikke noget.
Vi gør ikke noget. Bare hvil dig.
Giv ham et par minutter.
Hold armene nede med knæene og tryk skuldrene ned.
Du får brug for den, Thomas.
-Hvilket ben tager I? -Jeg venter med saven.
Han vil sparke dig ihjel, når han vågner.
-Han vågner vist ikke. -Det gør han.
-Godt så. -Rolig nu...
Jeg skærer ned til benet først.
-Jeg ville begynde med saven. -Det læges bedre sådan her.
Hold fast.
Hold hårdt fast.
Hold fast!
Grav benet ned. Han skal ikke se en prærieulv løbe væk med foden.
Nu kan I rejse jer.
Er vi i Montana?
Næsten.
-Læg dig ned, skat. -Jeg fryser.
Jeg vil sætte mig ved ilden.
-Er der noget at spise? -Jeg kan hurtigt lave noget.
Hvor heldigt, at jeg ikke blev skudt i benet.
-Det tager et kvarter. -Jeg skal ingen steder.
Feberen er væk, og du har farve i ansigtet.
Det er godt.
-Hvad med smerten? -Den er der.
Men slet ikke, som den var.
-Vil du have lidt bacon? -Ja.
I har rejst hurtigt. Fra prærie til fyrretræer på en dag.
Vi forlod fortet for tre dage siden.
-Jeg har vist sovet hele vejen. -Ja, det gjorde du, min skat.
Jeg ved ikke, hvordan Oregon ser ud...
...men sikker ikke som her.
Vi burde have haft det her som mål hele tiden.
Jeg ved heller ikke, hvordan Oregon ser ud-
-men det her er svært at slå.
De eneste, der ved, hvordan det ser ud, er der allerede.
Det er sjovt, når man tænker på det...
Alle de mennesker fra Europa, som ikke engang kan sproget-
-og ikke ved noget om det her sted.
De risikerer livet for rygter og drømme.
Rygter og drømme har bygget hele denne verden.
Hver en centimeter.
Vil du vide, hvad jeg er bange for ved at dø?
At blive glemt. Men jeg ved ikke hvorfor-
-for jeg vil ikke være her og vide, hvem der har glemt mig.
En dum ting at være bange for.
Ingen vil glemme dig, Elsa.
Og du skal ikke dø. Du burde være død.
Men du lægger lige så stor vægt på naturens love som mine regler.
Du ser på mig, som om jeg er døende.
Jeg ser dig for, hvad du er:
Det vigtigste for mig på hele jorden.
Det giver mange bekymringer.
For dig kan jeg ikke erstatte.
De begik en fejl, da de ikke fulgte med os.
Tror du, de klarer rejsen til Oregon?
Jeg tror ikke, de klarer rejsen ud af Wyoming.
Det tror jeg heller ikke.
Vi talte aldrig mere om drømme eller døden.
Eller om pionererne.
Det for det var ikke nødvendigt.
Kom, nu tager vi videre!
For at overleve herude må man genkende dem, der ikke gør det-
-og være opmærksom på deres dødsdømte beslutninger.
De skal undgås for enhver pris for deres frygt-
-er tragediens nærmeste slægtning-
-og på det her sted smitter tragedierne.
-Shea! -Stop her og gør dig klar.
Ind i kisten!
-Hun er skadet. -Jeg ved det.
-Hun er skudt med en Lakota-pil. -Har de startet en krig?
Nogen startede krig med dem, og de troede, det var os.
-Hvad siger lægerne? -Vi har ingen lægger.
Jeg skaffer en læge.
-Vi må lægge hende i bækken. -Det er for koldt. Hun har feber.
Hun har brug for kulde til at stoppe blødningen.
-Det var vist en ordentlig kamp. -Det var en god kamp.
-Er du faren? -Nej, men jeg kan kalde på ham.
Kald på ham.
-Er du faren? -Ja, det er jeg.
Hvad ved du om krig?
Mere end jeg ville vide.
Ved du, at Lakota-folket dypper deres pile i gødning?
Så de er dødelige.
Hvis den rammer leveren, er det sikkert.
Jeg ved, hvad der skal ske.
Hvor vi lægger hende til hvile, er der, hvor vi bliver.
Jeg må finde stedet hurtigt, ellers skal jeg bo her med dig.
Jeg kender det rette sted til dig.
Hvis du rider gennem passet og følger floden sydpå...
Jeg plejede at jage der som dreng.
Vintrene er barske, men somrene er frodige-
-så en mand, som planlægger, kan leve godt der.
Du virker som en mand, der planlægger.
Hvad hedder den dal?
Jeg kan ikke ordet på dit sprog, men...
-Når man dør, kommer man til...? -Himlen.
Nej, der er et andet ord.
-Paradis. -Ja, Paradis.
Det er et godt navn. Men du skal vide en ting.
Om syv generationer...
...vil mit folk rejse sig og tage landet tilbage.
Om syv generationer får I det tilbage.
-Hvor lang er rejsen? -Det afhænger af hvor stærkt I rider.
Men med vognen tager det en uge-
-og så lang tid har hun ikke.
En skønne dag vil min familie måske jage i dalen.
Hvis de gør det, skal du huske mig-
-og lade dem gøre det.
Din familie må jage fra den første dag og alle dage derefter.
Godt.
Har du det bedre?
Du løj for mig.
Undskyld.
-Jeg er døende! -Jeg ved det, skat.
-Kan du love mig en ting? -Hvad som helst.
Lad mig vælge stedet. Jeg beder dig.
Ja, min skat.
Du må vælge stedet.
Kom.
De har det fint. De spiste godt og faldt straks i søvn.
De har ikke talt, siden deres far døde...i Texas.
Jeg kan ikke få dem til at klappe i.
Taler de med dig?
Hele tiden.
De spørger: "Hvad er det for en lyd? Hvad er det for et dyr?"
-"Hvordan er der i Oregon?" -Mig taler de ikke med.
Ikke i flere måneder. De klandrer nok mig.
De klandrer dig ikke.
De ved bare ikke, hvad de skal sige.
Ikke efter alt det, de har set dig gennemgå.
Det er rejsen, der hindrer dem i at tale med dig.
For dem er du som...et stort æg.
De er skrækslagne for, det skal gå i stykker.
De kan tale med mig, fordi...
...de er ligeglade med, om jeg går i stykker.
Og det er fint nok.
Jeg er temmelig ligeglad med det selv.
-Hvad vil der ske i Oregon? -Jeg ved intet om Oregon.
Jeg mener mellem os.
Vi får finde en dejlig dal, hvor der er godt vand...
...og ingen mennesker.
Vi indhegner det og gør det vil vores eget.
Så vil drengene tale med dig igen.
For så er rejsen forbi.
Jeg har også mistet en datter.
Der kommer øjeblikke, hvor du giver dig selv skylden-
-og tror, det er din skyld, fordi du gav hende frie tøjler.
Måske er det din skyld...
...men jeg skal sige dig en ting.
Jeg har set den pige i et halvt år, og hun har levet længere end os alle.
Jeg er 75 år... men hun har smilet bredere-
-elsket dybere og kæmpet hårdere end mig.
Hun har levet længere end jeg.
Hun har levet længere end os alle.
Hun vil vælge stedet, hvor hun skal begraves.
Hun vil vælge og se det sted...
...men de her vogne når ikke dertil i tide.
Min dreng kan ikke ride hele vejen.
Men jeg gav hende mit ord-
-og hendes liv må ikke ende med, at jeg bryder det.
Og jeg aner ikke, hvordan jeg skal sige det til min kone.
At jeg må tage hendes datter væk fra hende....for at dø.
Og hun kan ikke tage med.
Fra dine læber kan hun høre logikken i det.
Fra mine hører hun kun grusomheden.
Kan du gøre det for mig?
Jeg beder dig.
Ja.
Det kan jeg gøre det for dig.
Ma'am?
Så hvad er min mand for bange for at spørge mig om?
Han lovede jeres datter, at hun må vælge, hvor hun dør-
-og det bliver der, I bygger jeres ranch.
Det er en uges rejse med vogn.
Hun har ikke en uge igen. Til hest tager det to dage.
Jeg har stadig ikke hørt et spørgsmål.
Jeg er ikke helt sikker på, hvad spørgsmålet er, ma'am.
Den er vel, om du kan sige farvel til hende her?
Mænd er nogle satans krystere!
Det er ikke fejhed. Det er synd og skam, at det spørgsmål skal stilles.
-Hvornår rider de? -Sikkert i morgen tidlig.
Jeg er så ked af det.
Der er ingen anden udvej.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker jer begge.
-Af hele mit hjerte. -Vi ses i dalen, mor.
Vi ses der.
Bare du beviser, alle tager fejl, så vi kan grine ad det om 20 år.
-Grine ad alle, der tvivlede på dig. -Ja, hvis jeg kan.
-Jeg besøger dig på stranden. -Jeg gemmer et godt sted til dig.
Vi følger lige i hælene.
-Hold dem tæt på. -Som var de min egen familie.
I den retning....her.
Stands.
Det her er stedet.
Hvor vil du sidde?
Lænet mod træet.
Lad os sidde her...
...og hvile os lidt.
-Vil du have et tæppe? -Nej.
Du kan være mit tæppe.
Hvad er dit første minde?
Jeg var nok...omkring tre år.
Far havde en lærling.
Han hamrede hestesko på.
Jeg kan huske alle gnisterne.
Han kiggede på mig og smilede.
Han satte hænderne over øjnene og sagde: "Tit-tit!"
"Nu ser jeg dig."
Så dækkede han øjnene med hænderne: "Nu ser du mig ikke."
"Hvor er jeg?"
Jeg forstod ikke den leg.
Jeg mener, han var jo der bag hænderne-
-og jeg kunne se ham. Klart og tydeligt.
Jeg syntes, han var fjollet.
Mit var...
Det var alle de fugle...
...på marken bag vores hus.
Det havde lige regnet.
De hakkede på marken...
...og trak orme op.
Og jeg tænkte:
"Det var smart."
"I ventede, til regnen havde opblødet jorden."
Jeg syntes, det var så smart.
Du havde ret, skat. Det var virkelig smart.
I fugle er virkelig smarte.
Skat...
Skat?
Nu forstår jeg alt.
Hvad er det, du forstår?
Nu ved jeg, hvad det er...
...og jeg er ikke bange.
Jeg er ikke bange, far.
ET ÅR SENERE
WILLAMETTE VALLEY I OREGON
Her er det.
Mor, der er en flod!
-Er det for langt? -Intet er for langt for os.
Hvis du vil have en flod, så indhegner jeg en flod til dig.
Se bare på det, Helen.
Er det ikke smukt?
Der er et øjeblik, hvor drømme og minder smelter sammen-
-for at danne den perfekte verden.
Det er himmeriget.
Og hvert himmerige er unikt. Den er din egen verden.
Landet er fyldt af alt, du har kært-
-og himlen er fyldt med dine fantasier.
Mit himmerige er fyldt med gode heste, åbne sletter-
-vildt kvæg og en mand, som elsker mig.
Skal vi ride om kap?
I min verden står solen altid op...
...og der er ingen storme.
Den eneste Lyn, der findes, er mig.
Nu kender jeg til døden.
Jeg har set den.
Den havde ingen hugtænder.
Den smilede til mig...
...og det var smukt.
Oversættelse: VSI