Ikke hal ut tiden, Lucy-vennen.
Få septeret ut av det levende jordskredet,
ellers utsletter jeg vennene dine.
Jeg vet ikke om alle er venner.
Før var vi det, men så ble alt komplisert.
Ingen tillit, hemmeligheter, og for lite Halloween-snop.
Klapp igjen trynet, gris.
Unnskyld, jeg babler når jeg har dødsangst.
Det er veldig…
Ok, jeg skal være stille.
Takk.
Jeg må være ærlig. Jeg vet ikke om jeg kan.
Mindre prat, mer septer.
Vet Lucy hva hun gjør?
Vet noen hvordan man tar et septer fra et steinmonster?
Den er for sterk.
Hvordan slår man den?
Det er ikke lurt.
Jeg slår den ikke.
En førstemagiker hersker ikke over magi, men tjener den magiske verdenen.
Den er magisk. Klart den er dramatisk.
Ja! Septeret er mitt!
Jeg er den nye førstemagikeren!
Elise!
Jeg kjenner deg ikke, men jeg må ha hjelp av den nye førstemagikeren.
Særlig.
Jeg visste jeg var bedre enn deg, Santana.
Her er det! Beviset på min storslagenhet!
Jeg skal bli byråets beste leder!
Det blir så knall!
Så skjedde det. Det skjedde virkelig.
Oi! Om jeg kunne prate, hadde jeg slått en vits.
Vent, jeg kan det!
Ser ut som Elise sin magi ble like flat som henne!
Lucy, pass på!
-Bli der, Shak. Det kan bli stygt. -Det er stygt, bare spør Elise.
Du bestemmer ikke over meg.
Septeret er løst.
Prøv å ikke miste denne.
Jeg trekker den unna. Kanskje.
Frekt!
Niks.
Vær rask, jeg kan ikke oppholde ham lenge.
Unna vei, gris.
En del av deg er visst ikke demonisk enda.
Shak, jeg ba deg holde deg unna!
Jeg kan ikke tro det. Tjente hun magi ved å redde Olluf?
Betyr det hva jeg tror?
Shak er førstemagiker?
Er jeg sjefen?
Over hele magibyrået?
Og du har ikke førerkort engang. Magiens verden er vill.
Vi løser det sammen, ett steg av gangen.
Men nå må du bli med oss før…
Ligg unna min søster.
Er alle ok?
Er vi døde? Nei, når du dør, ser du et skarpt lys.
Lyset! Ikke gå inn i lyset!
Ja vel, morsomt.
Men det som skjer i et ras, forblir i et ras.
Er vi sikre på det?
Det utspringet reddet oss, men nå er det ingen vei ut.
Null problem. Magi knuser stein som ingenting.
Stopp! Gjør du det, blir det ingenting igjen.
-Da får vi steinene i hodet. -Godt poeng. Hva gjør vi?
Vi må kanskje bli her en stund.
Vi må rasjonere mat og vann. Hva har vi?
Ingenting.
Seriøst? Ingenting?
Ikke engang et par pastiller?
Jeg kom hit i en froskemunn. Rakk ikke å lage mat.
Vi kommer til å sulte! Vi må ut!
Olluf, det er ikke mat,
men jeg har alltid med vann.
Ja! Vann! Gi meg det!
Faktisk kan jeg bruke det.
Sløser du det bort?
Vis litt tillit.
-Hvordan kunne du? -Hva da?
Hva mener du? Du slapp 20 tonn stein på vennene våre.
De kommer ut til slutt.
De er ikke venner. De var aldri det.
-Vi må stole på oss selv. -Kan jeg stole på deg?
Jeg drømte om å finne min bror. Han som tok meg på fjelltur,
og satte bursdagslys på et pizzastykke da han svidde kaka.
Som lovte å lære meg å spore.
Men det er ikke deg.
Hva enn som skjedde med deg, tok fra meg broren min.
Slutt. Dette er meg.
Jeg trenger bare din hjelp.
Hjelpe deg? Jeg reddet deg nettopp.
Se på meg. Denne demon-kroppen… Er jeg reddet?
Jeg trenger én ting til. Åpne den døra.
Det starter en ny storhetstid for magi, og gjør meg til meg selv.
Nå er du den eneste som kan åpne den.
Vil du ha meg tilbake? Åpne døra. Vær så snill.
Etterpå er det slutt. Jeg henter Daniel og de andre.
Absolutt. Så klart vi skal det.
Ok, du må konsentrere deg.
Send all din magiske energi ut septeret.
Vent.
Vi er tilbake på den nifse øya. Vil monstrene angripe igjen?
Sist gang de…
Vi er trygge ved tempelet. Ikke tenk på dem.
Tøm hodet og konsentrer deg.
Ok, konsentrer deg…
Få septeret!
Ser du? Jeg sa at Daniel ikke bryr seg. Han vil ha makten selv!
Håper du bare er så dum, og ikke vet at du setter verden i fare.
Det er over.
Daniel, kompis. Du ser ikke den store sammenhengen.
Vi kan samarbeide.
Du prøvde nettopp å drepe meg!
De vil stoppe oss. Du må åpne døra.
Ikke slipp ham inn. Om han slipper ut gruemagi,
går verden under.
Du har én sjanse til å redde meg. Fort!
Jeg vet ikke…
Shak, ikke gjør det!
Er du glad i meg, åpner du døra!
Shak!
-Nei! -Unnskyld, Daniel.
Han er min bror.
Shak!
Jayce, hva skjer?
Unnskyld, søs.
Om bare du ikke tok septeret… Men du gjorde det.
Jayce!
Hjelp!
Hvor ble hun av?
Er hun inni det? Kan vi få henne ut?
Hun er borte. Magien er vekk.
Hva gjorde du?
Kom, jeg skal vise dere hvor hun er.
Er Shak her inne et sted?
Er hun en statue?
-Tror ikke de er statuer. -Stemmer.
Dette er Spellbounderne, i egen person.
Vel, ikke personer, akkurat…
Det måtte til for å åpne tempelet.
Det visste ikke hun.
Det er henne!
Hvordan kunne du gjøre det?
Tror du jeg ville dette? Shak var min eneste familie.
Så hvorfor?
Det skulle være deg!
Hvorfor tror du jeg dro deg med? Tror du at du er en så god sporer?
Du skulle bruke septeret!
Du skulle vært stein, som de andre Spellbounderne!
Du lurte din søster.
Det er større enn meg og familien min! Enn oss alle!
Verden trenger gruemagi.
En ny gullalder, hvor magi kan vokse, og styre verden med makt!
Det tapte skal gjenopprettes!
Svar på én ting.
Er det Jayce jeg snakker med, eller bare gruemagien?
Har det noe å si?
Nei.
Faktisk, vet du hva?
Jeg er lei av å holde igjen!
Daniel! Han åpner den!
Hva skjer?
Å nei! Skarpt lys!
Ikke si at jeg er død. Sant, Olluf?
Olluf?
JUKSEKODEN
Hva foregår?
Hvorfor ser jeg dette?
Pappa?
Daniel av Spellbounderne.
Skrinet må ha fungert som et familietotem for deg.
Nå kan jeg faktisk se deg.
Mine venner er i trøbbel. Jeg må tilbake, fort!
Vær rolig. Bare brøkdeler av et sekund har gått.
Tiden flyter annerledes her.
Bare hjelp meg! Hvordan utslettes gruemagi?
Gruemagi kan ikke beseires.
Nei, det må være mulig.
Spellbounderne prøvde lenge å utslette den, uten hell.
Men vi klarte å stenge den inne.
Den ultimate sjelekisten.
Skrinet?
Riktig.
Men noe måtte ofres for å stenge den.
De andre Spellbounderne mistet sin magiske essens, og ble til stein.
Hvorfor ble Shak til stein?
Sperremagi, for å sikre at den som ville frigi gruemagi
ikke ville gjøre det selvisk.
De ville også måtte ofre alt.
Jeg var den siste Spellbounderen, den første førstemagikeren,
betrodd med det eneste som holdt gruemagi innesperret.
Septeret er kraftløst nå.
Arven er avsluttet, men en ny arv kan skapes.
Hva i magien fanger gruemagi?
Daniel, hvorfor tror du vi gjemte skrinet på øya?
Daniel, ikke la ham åpne skrinet!
Smerten av å stoppe gruemagi,
og å miste mine venner, var uutholdelig.
Daniel!
Kroppstakling!
Godt forsøk. Jeg hatet deg mest.
Uten deg hadde jeg ikke kommet så langt.
Jeg hadde takket deg, men jeg er utakknemlig.
Endelig kan vi bli hele.
Nei!
Olluf!
Er du ok?
Ingen av oss er det.
Du gir deg aldri. På tide å spille for vinnerlaget.
Daniel!
Nei!
Stopp, Daniel!
Du er vår venn.
Nei, nå er han min venn.
Hva gjorde du med meg?
Bare tulla.
Ingenting kan stoppe meg nå.
Gruemagi er mektigere enn alt du kan tenke deg.
Daniel, ta deg av søpla.
Slipp meg!
Danny, nei!
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl