Джейсе, що ти робиш?
Годі! Це не ти.
Припини, перш ніж зробиш…
щось нехороше!
Опануй себе, Джейсе!
Мій сімейний тотем. Даніель?
Облиш нас!
Що ти таке?
Нам треба йти.
Що це взагалі було?
Побережи сили.
Коли він починає ритися в книгах, то не зупиняється, доки не знайде.
-Знайшов. -Ось. Тепер з'явилося віконечко.
Стривай.
Не можу говорити. Час іде, ми маємо рухатися.
Скажи чесно, Джею.
Ти перетворив Тортинку, як тих алхіміків. Напав на мене.
Річ не лише в Золотому віці магії. У чому ж ще?
Тоді це був не я. Відколи ти мене знайшов, з'явилося це бажання.
Воно уїдливе. Щось намагається вирватися.
Молот привів мене до тями, але це стає все сильнішим.
У мене мало часу, Денні. Мені потрібна сила ящика.
-І що тоді? Ти зцілишся? -Це моя єдина надія.
Не думаю, що без тебе вийде. Сідай до нас.
Я зараз знайду місцеперебування жезла Праймуса.
О, і це все?
Ні, вочевидь, є більше.
Чекай. Що?
Ні, ти ж не серйозно. Ні, Джейсе.
Нам потрібен жезл, і лише одна людина знає, де він.
-Сигіл перенесе нас до нього. -Що таке?
Усі шукають жезл, щоб стати Праймусом. Знаю, що ти маг, та це поганий фокус.
Мені начхати на Праймусів. Жезл — засіб досягнення мети.
Дай угадаю, ящик відмикає лише жезл?
Ми шукачі. Коли нам щось давалося легко?
Не знаю. Є лише одна людина, якій я довірю жезл.
-Якщо потрапить не в ті руки… -Буде в тебе.
Він потрібен для ящика. Опісля можеш залишити собі.
Віддай, кинь в океан. Мені байдуже.
Йому потрібна допомога, щоб стати нормальним.
-Жезл залишиться в мене. -Звісно.
Ми, що…
Ні, ми астрально спроєктувалися. І не можна гаяти часу.
Так буде, доки срібло не вигорить.
А що ми робитимемо з цим?
Відчинимо.
Покваптеся. Ідіть на світло.
Краще б сказав інакше.
ДАНІЕЛЬ СПЕЛЛБАУНД
Вітаю у світі Праймусів.
Праймесів?
Не певен щодо множини.
Думала, що це місце буде більш, не знаю, грандіозним.
Ого!
Що?
Це батальйон найелітніших лозошукачів у історії Бюро,
вони у стані підвищеної готовності.
Коли ти говорив про ту людину, то мав на увазі Праймуса?
Ну, не будь-якого. Першого Праймуса.
Знайдемо його, дізнаємося, де жезл, і ми підемо. Туди й назад.
-Ти помер? -Ти помер?
-Ні! -Ні!
Добре, що в тебе м'яка не лише голова. Могло бути боляче.
Не знаю, чому ти нас уповільнюєш, але йди геть.
Це ти натрапила на мене.
У мене немає на це часу.
Земна магія тут не працює.
Незручно вийшло.
Ні! Люсі хороша, Джею!
Ото буде шрам.
-Спеллбаунде? Ти з цим бовдуром? -Халепа.
Люсі!
Ще треба звикнути.
Припини, Джейсе. Вона з Хогі.
Точно! Я про це й кажу.
Привіт, Люсі.
Дай угадаю: допомагаєш йому з жезлом, коли мені ти відмовив.
-Ну, я можу пояснити. -Не треба. Я знаю, що й до чого.
Жезл потрібен лише для одного. Опісля він твій.
Звісно. Першим ділом шукачі, а друзі — другим.
Може, третім.
Збережи нам час і скажи, де жезл.
Ні! Але я хочу реванш удома,
щоб використати магію і стерти твою посмішку.
Обережно. Земний бік пробивається.
Це моторошно.
Треба валити, Люс! Бігом!
Авжеж. Дуже скоро ми знову це зробимо.
Якщо час дозволить.
Ще знюхаємося!
Чекайте, куди це ви?
На землю!
Ходімо, Люсі.
-Це скоротило мені життя на десять років. -Чому духи їх атакують?
Думай про світ мертвих, як про елітний клуб.
Коли живі заходять до них, вони їх вербують.
-На все життя. -Після смерті.
О. Так, так краще.
Ніщо не може нас торкнутися. Ми — проєкції.
Поки що.
Чекайте, якщо ми не повернемося до того, як срібло відьом повністю вигорить,
залишимося тут назавжди?
Ні! Не назавжди.
Доки лозошукач не впіймає нас за вторгнення й не покінчить з нами.
Авжеж. Нащо забувати цю дрібничку?
Був час, доки ми не зустріли твоїх друзів.
«Був»? У минулому часі?
Один з них — Перший Праймус.
Я не дуже певен, який саме.
Вона надто при параді.
Не знаю. У нього є щось від Праймуса.
Я сьогодні дуже популярний. Привіт, мандрівнику.
Хто ти?
Перепрошую, дозволь представитися.
Я перший Праймус, Праймус Еван Ґрей зі Спеллбаундів.
Більше ніколи цього не робімо.
Згода.
Гаруспексе!
Бачиш, Лу-Лу, ось чому з мене буде набагато кращий Праймус.
Усе потрапляєш у мої пастки.
Бракує далекоглядності? Це небезпечно для будь-якого лідера.
Угледиш копито перед своїм лицем?
Та годі, Еліз.
Скажи, де жезл, і я збережу тобі життя, Сантано.
Що? Досі не віриться, що Спеллбаунд був першим Праймусом.
Це божевілля.
Щоб стати першим у чомусь, потрібно трохи ексцентричності.
Я б хотів побачити твою астральну форму. Кажеш, що ти Спеллбаунд.
Але скажи мені, чому ти шукаєш мантію Праймуса?
Я? Ні. Мене не цікавлять ці штучки з Бюро.
До того ж я не зміг би бути Праймусом. Я не маг.
Не маг?
Спеллбаунди були охоронцями містичних істот
і інгредієнтів, щоб підтримувати життєву силу магії.
Принесли баланс у незбалансований світ.
А хто краще врівноважує магію, ніж «не маги»?
Просто спрости нам усім життя…
І скажи, де знаходиться жезл.
Останній шанс сказати.
Де жезл, Сантано?
Три, два, один…
Стоп! Я це зроблю. Я скажу тобі.
Хогі, не треба.
Ну?
Нащо створювати роль Праймуса і розпускати Спеллбаундів?
Завжди були задіяні всі Спеллбаунди.
Ніколи не поодинці.. Ми зіткнулися зі злом під назвою…
Бачу, прийшли твої друзі.
Круто. Ти знайшов першого Праймуса.
Джейсе, це Еван Ґрей. Він якраз дає мені урок історії.
Як по-просвітницьки.
Не хочу бути грубим, але у нас обмаль часу.
Гаразд.
Тож, Еване, нам треба йти, і, ну…
Ви хочете знати, де знаходиться жезл,
як і ті, хто вже тут був. Люсі й Хобі.
Хогі?
Щоб отримати жезл, треба пройти чотири випробування, щоб довести, що ви варті.
Ага. Ближче до суті.
Хотів би я мати більше часу на розмову, але ви маєте йти.
Жезл знаходиться на…
На Селкуті. Він на острові Селкут.
Бачиш? Не так і важко.
Селкут? Ніколи не був там.
Нам треба йти.
Покваптеся.
У лозошукачів лише одна ціль: захистити цей світ.
Ідіть. Спектральні двері назад в катакомбах.
Дякую, Еване Ґрею зі Спеллбаундів.
Даніелю! Ходімо!
Щасти тобі, Даніелю зі Спеллбаундів.
Ні!
-Чому він нападає? -Мабуть, якийсь тест.
Не пускайте їх назад у земний світ.
Треба йти. Негайно!
Назад!
Це було ненадовго.
-Нас ще не спіймали. -Я про своє життя.
-Спектральні двері в катакомбах. -Отже, залізні ворота з великим черепом.
Так.
Залишилося лише дістатися туди.
Не виживу — винен твій брат.
Що? Даніелю!
Працює!
Не спрацювало!
Чому ви так поводитеся?
Вийшло.
-Ти живий? -Як ти сюди потрапив?
Ми пішли сходами.
Допоможіть!
Шак!
Даніелю, час!
Обережно!
Уперед.
Не хвилюйся, Джейсе. Я в нормі.
Ніхто не в нормі. Час зійшов. Духи відірвані від земних оболонок.
Має бути якийсь вихід.
Це їх утримає?
Стегнова кістка — найміцніша…
у тілі.
Біжіть!
Нема часу. Вони тут. Оберіть і сподівайтеся на краще.
Дивіться! Хогі! Сюди!
Сюди.
-Ми впоралися! -Так, я відчиню.
Двері не дають духу їх торкнутися.
Так! Ми впоралися!
Ми вдома. У нас вийшло.
Селкут. Ну, ось.
Ходімо. Люсі й Хогі вже в дорозі.
З нею все добре. Так?
Клас. Не здамося, якщо щось іде не за планом.
Планом? Хто взагалі знає, що це?
Ти нічого не кажеш. Це завжди несподіванка.
Хіба це не весело? Сам процес. Погоня.
Це ми. Це в нас у крові. У першу чергу ми шукачі.
Знаєш що? Уже ні. Я не хочу бути таким. З мене досить.
Ти серйозно?
Чому Еван напав на нас?
Чому ти надаєш інформацію уривками?
-На що це ти натякаєш? -Не натякаю.
Кажу, що йду, поки не пізно. Мені треба до друзів. Ходімо зі мною.
Я…
Тобто…
Це моя сестра, Даніелю. Вона буде зі мною.
Ми не закінчили. Ми так близько. Ти маєш потрапити до храму Спеллбаундів.
Ти легендарний. Знайдеш інший вихід. Щасти.
Ні, ти підеш зі мною.
Ти здурів?
Ні!
Переклад субтитрів: Мар'яна Ківерська