Miért ide jöttél?
Miért Amerikába?
A szüleim azért jöttek az Egyesült Államokba,
sok bevándorlóhoz hasonlóan, hogy jobb életük legyen.
Ez volt… a lehetőségek országa.
Itt a bevándorlók békére lelhettek, családot alapíthattak,
házat építhettek.
Tízéves voltam, amikor Amerikába jöttem. A szüleimnek ez az ország
békét, lehetőségeket és egy fényes jövőt jelképezett.
A szüleim azért választották Amerikát, hogy olyan esélyekhez jussak,
amiket Palesztinában nem kaphattam volna meg.
Az USA gazdasága és az álláslehetőségek vonzották ide a szüleimet.
Itt nyugodt szívvel lehettem muszlim-amerikai nő.
A szüleim a jobb lehetőségek reményében hoztak engem ide.
És hogy jobb oktatásban részesüljek az öcséimmel együtt.
Fiatalkoromban imádtam ezt a helyet.
A legszerencsésebb gyereknek éreztem magam,
mert esélyem volt itt lenni, és lehetőségem nyílt arra,
hogy itt szülessek meg.
És Amerika beváltotta számodra a hozzá fűzött reményeket?
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
A 14. módosítás több dolgot ígér.
Védelmet, egyenlőséget, törvényes eljárást és szabadságot.
Kimondja, hogy ebben az országban akárki jobb életet teremthet magának
és a családjának.
Olyan Amerikát képzeltek el benne, ami képes a változásra és a fejlődésre.
És ez ígéret bárkinek az országban, nem csak az állampolgároknak.
A 14. módosítás szerzői egy különleges szót használtak.
„Személy.”
Amerikai földön az alapvető jogok mindenkinek járnak.
A „személy” szó emlékeztet minket a közös emberségünkre.
Minden emberi lény megérdemli az együttérzést és megbecsülést.
A 14. módosítás mindenkit véd, aki az USA joghatósága alá tartozik,
és garantálja nekik a törvényes eljárást és a törvény előtti egyenlőséget.
A módosításban a „személy” szót használják az „állampolgár” helyett.
Ez lényeges különbség,
mert azt jelenti, hogy a védelem mindenkire vonatkozik.
Állampolgárokra, bevándorlókra…
Hogy ki számít személynek, és ki állampolgárnak,
akörül mindig is nagy vita volt.
és ez részben oka a csatározásnak. Ki számít? És milyen módon?
Újra és újra megfigyelhettük,
hogy a szakadék a 14. módosítás szavai és az amerikai tettek között
hatalmas tud lenni.
És ez a szakadék a 14. módosítás ígérete és Amerika tettei között
bizonyos emberek csoportjának egy leküzdhetetlen mélységnek tűnik.
A bevándorlóknak.
A CSALÁDOKNAK NINCS HATÁRA ÉLJEN A DACA-PROGRAM
A bevándorlók az Egyesült Államok gyökeres részei.
Nagyon sokat tesznek az országunkért.
A bevándorlás az USA egyik erőssége.
Ez segített felépíteni az országot. Fiatalokat hozott ide.
Az ország szerkezetéhez tartozunk.
Az ételeinkkel, a kulturális hagyományainkkal.
A bevándorlás tehetségeket, fogyasztókat, termelőket hoz ide,
és erősebb országgá tesz minket.
TÁRSALAPÍTÓ, GOOGLE
TÁRSALAPÍTÓ, YOUTUBE
Mi vagyunk azok, akik jobbá teszik ezt az országot,
mert részei akarunk lenni Amerika ígéretének.
Nem becsülném meg ennyire ezt az országot, ha nem lenne a kultúrák keveréke.
Örülök annak, hogy másak vagyunk.
Az emberek azért jönnek ide, hogy törvényes állampolgárok legyenek.
Lényegében hűséget fogadnak az Alkotmányhoz.
Az Alkotmány az egyesítő tényező az Egyesült Államokban.
Azoknak, akik a tükörbe nézve egy hazafit látnak,
azt kellene látniuk a bevándorlással kapcsolatban,
hogy egy rakás ember azt vallja: „Igazad van. Ez egy átkozott jó ország!”
És… kell ennél nagyobb dicséret?
ÍGÉRET
Az alapító atyák az állampolgárságnál nem gondoltak nőkre vagy színes bőrűekre.
Nagyon korlátozott volt az, hogy ki lehet teljes jogú állampolgár
az Egyesült Államokban.
Azonban a polgárháború, az emancipáció és a 14. módosítás
radikálisan átalakította azt,
hogy kik számítanak állampolgárnak az USA-ban.
A születési jog paragrafusa a 14. módosításban
döntő fontosságú volt abban,
hogy egy fehér, férfi telepesekből álló nemzetből
egy olyan jövőhöz jussunk el, ahol megvan a diverzitás lehetősége
a demokráciánkon belül.
„Az általam javasolt módosítás
magyarázatként szolgál az országunkban jelenleg tapasztalható helyzetre.
Hogy az USA határain belül született emberek,
akik az ország hatásköre alá tartoznak, természetes és a nemzeti jogok alapján
az USA állampolgárai.”
A mai amerikai kultúrák és közösségek mozaikja
sokat köszönhet a 14. módosítás
születéssel járó állampolgárság rendeletének,
ami leírja azt, hogy aki itt született, az ide tartozik.
Nincs ennél egyszerűbb megfogalmazás.
Ez egy annyira radikális gondolat,
hogy még 150 évvel később is vannak, akiket bosszant a dolog.
Születési jog.
- Születési jog. - Születési jog.
A születési jogként járó állampolgárság mindig is alapvető polgári jog volt,
de most megtámadták.
A 14. módosítás megkérdőjelezhető.
A 14. módosítást lehet úgy igazítani,
hogy minden Amerikában született ember állampolgárnak számítson?
A 14. módosítás egyértelműen fogalmaz.
Ezt meg kell változtatnunk.
Ez ösztönzi az illegális bevándorlást.
Ez egy alaptörvény. Benne van az Alkotmányban.
A „horgonybaba” törvény tönkreteszi az országot?
Ez csökkenti az amerikai állampolgárság értékét.
Több százezer, illegális bevándorlóktól született gyerek
automatikusan az USA állampolgárává válik minden egyes évben,
egy őrült, idióta szabály miatt, aminek véget vethetünk.
Ez a vita a legmélyebb amerikai aggodalmaink középpontjában áll.
Valójában kinek való Amerika?
A 14. módosítással az országunk először küzdött meg az állampolgárságért.
Azért írták meg, hogy az afroamerikai emberek
jogokhoz jussanak a polgárháború után,
de nem sokkal később jobban kitárta Amerika befogadási küszöbét
a bevándorlók említésével.
Itt nemcsak az Ellis-szigetre érkező, európai bevándorlókról van szó,
hanem a Nyugatról érkezők új csoportjáról is.
Tessék, uraim!
Színtiszta, kaliforniai arany.
A hétszázát!
Van még belőle?
Egy járvány terjed az országunkban. Az aranyláz.
ARANYÜNNEP
ARANY
1848-ban aranyat fedeztek fel Kaliforniában,
így Amerikában mindenki nyugatra fókuszált.
A kaliforniai Aranyláz alatt
kínai bevándorlók nagy számban kezdtek érkezni az USA-ba.
Eközben a kormány összefogott az ipar óriásaival,
és úgy döntöttek, hogy vasútra van szükség az egész ország területén,
hogy tovább fejlődjünk az ipari forradalom során.
A vasúti pályák megépítéséhez munkásokra volt szükség,
akiknek a túlnyomó része kínai volt.
A kínai bevándorlók szerepe
a transzkontinentális vasút építésében
létfontosságú volt az ipari forradalmunk során.
Így a munkások nélkülözhetetlenné váltak a modern Amerika megteremtésénél.
A kínaiak az Egyesült Államokba jöttek,
hogy otthonokat építsenek, és itt telepedjenek le.
Így volt ezzel mindenki,
aki külföldről érkezett az Egyesült Államokba.
Az évek során az USA pénzügyi és gazdasági válságba került
a 19. század végén.
Egyre több emberben voltak kínaiellenes nézetek.
KÍNAIELLENES
Egyre csak romlott a gazdaság,
így sok amerikai a kínaiakra vetítette ki a félelmét és dühét.
Volt egy gondolat, miszerint az USA faji hierarchiájában
ők olyanok voltak, akik nem tudtak volna beolvadni a fehér kultúrába,
mert annyira másak voltak.
Voltak, akik nyomást gyakoroltak a Kongresszusra,
hogy törvénybe foglalva tiltsák meg a kínai bevándorlóknak
az országba történő belépést.
„Ha nem alkalmazzuk őket, azzal elüldözzük mindet.
Ébredjetek! Új munkánk adódott!
Fegyvert használunk, ha a szavazatok nem segítenek.
Gőzhajókkal és vitorlásokkal hajtjuk el ezeket a ferde szeműeket!
A kínaiaknak menniük kell!”
Az 1871-es kínai mészárlás
az évek óta növekvő kínaiellenes érzelmek eredménye volt.
Az Egyesült Államok történelmének egyik legnagyobb tömeglincselése volt.
A FEKETÉK UTCÁJA
Volt némi szóváltás, egy rendőrt hívtak a helyszínre,
aki erősítést kért.
Érkezett egy fehér farmer, üldözött valakit, majd lelőtték.
Aztán elterjedt egy pletyka,
miszerint a kínaiak fehéreket öltek,
erre körülbelül 500 ember jelent meg,
és körülvették a kínai negyedet.
„A diszpécser szerint 100 férfi, Henry puskákkal a kezükben
lövöldözni kezdett, egymás után adtak le lövéseket
véletlenszerűen választott kínai házakra, a tetőkről is.
A seriff és a polgári hatóságok próbálták megfékezni a csőcseléket.
Ebből majd megtanulják a kínaiak, hogy ne álljanak ellen a rendőröknek.”
NINCS SZÜKSÉG KÍNAIAKRA VALLJA AZ AMERIKAI ÁLLAMPOLGÁROK LIGÁJA
A kínai mészárlás a történelmünk egyik szégyenfoltja.
Pár évvel a 14. törvénybe iktatása után történt,
és teljes ellentmondásban volt azzal, amit Amerika ígért.
Ez egy szörnyű örökség, amiről sokan nem is tudtunk.
Sem arról, hogy mi történt utána.
A TIZENNEGYEDIK MÓDOSÍTÁS
A kínaiak kirekesztésének törvénye tiltotta a kínai munkások beutazását.
Emellett foglalkozástól és státusztól függetlenül
nem juthattak állampolgársághoz.
Ezt a törvényt széles körben ünnepelték.
Az emberek örültek, hogy a szövetségi kormány
az irányítása alá vette a bevándorlást.
És nemcsak megalkották az első, szövetségi bevándorlási törvényt,
hanem ennek fejébe az még határozottan rasszista is volt.
A kirekesztési törvények szörnyű dolgokhoz vezettek.
ROCK SPRINGS-I MÉSZÁRLÁS, 1885
Ez ösztönözte az erőszakot a kínaiak ellen.
Családokat választott szét.
Ettől a kínaiak csupán alantas munkákat kaphattak.
De ez egy hihetetlen ellenállás történetévé vált.
Láthattuk, ahogy a kínai közösségek döbbenetesen szervezettek lettek,
és mindent megtettek, hogy kiálljanak a rasszista törvények ellen.
„Azért jöttünk, hogy kiálljunk az USA azon 150 000 kínai lakosáért,
akiknek veszélyben a szabadságuk.
Állatként vinnék el őket a szeretett otthonukból,
egy olyan országból, amit sajátjukként szerettek.
Majd egy idegen partra dobnák őket. Elképedtünk ettől a gyalázatos tettől.
Az nem kifejezés, mennyire. Ez egy kegyetlen és embertelen lépés,
amit az Amerikai Kongresszus önkéntesen és sietve fogadott el.
És egy keresztény elnök hagyta jóvá az Egyesült Államokban,
a szabadság országában, ami egyben az elnyomottak otthona.”
A kínaiak pert indítottak, mivel ez sértette a jogaikat
a 14. módosítás alapján, és egy profi jogi stratégiát alkalmaztak
a diszkriminatív törvények ellen.
USA KONTRA WONG KIM ARK
Sok ügyben vesztettek.
YICK WO KONTRA HOPKINS
De Won Kim Ark és Yick Wo ügyében a kínaiak sikert arattak.
A Yick Wo-elv szerint a törvény előtti egyenlőség
a nem állampolgárokra is vonatkozik.
Aki az országban van, akár illegálisan is,
annak is jár bizonyos törvényes eljárás.
Ilyenkor is jár egy meghallgatás és a fellebbezési eljárás joga.
Mindenkinek joga van kiállni az itt maradásáért. Ez bámulatos dolog.
Wong Kim Ark létrehozta
a születési jogként járó állampolgárság elvét.
A 14. módosítás pont jókor jött.
Nemcsak a korábbi rabszolgák jogait védte meg,
hanem a bevándorlók gyermekeinek a jogait is, rassztól függetlenül.
A kínai perek nagyon fontosak voltak, mert megalapozták
a bevándorlásra és állampolgárságra vonatkozó törvényeinket,
ami mindenkire vonatkozik, nemcsak a kínaiakra.
A Legfelsőbb Bíróság több ügyben hozott ítéletet.
A legnagyobb veszteség a Chae Chan Ping-ügynél volt.
Ez az eset támogatta a rendkívül tisztességtelen,
kínaiak kirekesztéséről szóló törvényt.
CHAE CHAN PING KONTRA USA, 1889
Chae Chan Ping Kínában született, és legálisan tartózkodott az USA-ban.
San Franciscóban élt, és vissza akart jutni Kínába.
Az akkori törvények szerint
visszatérhetett Kínába, csak előtte szereznie kellett
a kormánytól egy igazolást,
ami igazolta, hogy az USA-ban élt, és hogy ott volt állandó lakhelye.
Miközben Kínában volt, fokozottabban kezdtek fellépni
a kínaiak ellen az Egyesül Államokban,
és miután felszállt egy Hongkongból Amerikába tartó hajóra,
a Kongresszus megváltoztatta a törvényt,
ezért hiába volt neki igazolása,
nem engedték vissza az USA-ba.
És négy nappal a törvény hatályba lépése után
megérkezett a San Franciscó-i kikötőbe. Mutatta az igazolását,
és a bevándorlási felügyelő szerint a papírja semmit sem ért.
Maga a kormány a saját törvényei alapján megígérte, hogy visszajöhet.
Így be kellett volna tartani ezt az ígéretet,
de illegális bevándorlóként elzárták,
elég hosszú ideig. Amíg zajlott az ügye.
TÖBB EZER VERS VAN A FALAKON
MINDEGYIKRŐL LERÍ A SZENVEDÉS ÉS SZOMORÚSÁG
CSAK SZABADULJAK KI ÉS VÁLJAK SIKERESSÉ
Ha megtekintjük a kínai kirekesztés időszakát,
észrevehetünk egy új hozzáállást a bevándorlási törvényekhez.
SOKAN ATTÓL RETTEGNEK,
HOGY SAM BÁCSIT EGYBEN LENYELIK A KÜLFÖLDIEK
A Legfelsőbb Bíróság a bevándorlásra háborúként kezdett tekinteni.
Úgy gondolták, hogy tömegesen jönnek majd a bevándorlók Kínából,
akik elveszik tőlünk Amerikát.
És akárcsak egy háború során,
a kormány mindent megtehetett, hogy megvédje az országot.
A LEGFELSŐBB BÍRÓSÁG, 1894
A Legfelsőbb Bíróság létrehozott egy agyafúrt érvelést,
mely szerint ez nemzetbiztonsági ügy volt,
ezáltal a 14. módosítás már nem nyújtott védelmet.
„Minden nemzet legfőbb kötelessége a függetlenség megőrzése,
és biztonság nyújtása külföldi agresszió és túlkapás ellen.
Nem számít, milyen formában jön az efféle agresszió és túlkapás.
Legyen szó másik nemzetről,
vagy a népük hatalmas hordáiról.”
Nem egyértelmű, hogy hirtelen miért kellett
rettegnünk az ázsiai bevándorlóktól.
De a Legfelsőbb Bíróság beugrott ebbe a nyúlüregbe,
és azóta is benne vagyunk.
ÍGÉRET
A kínaiak kirekesztésről szóló törvények nem pár évig vagy évtizedig tartottak.
A kínai bevándorlók kitiltása 1943-ig tartott.
Hatvanegy éven át.
Ez történik, amikor a Legfelsőbb Bíróság
a félelmet az Alkotmány elé helyezi.
A rémületkeltést a 14. módosítás ellenzői eszközként használták arra,
hogy megkülönböztessenek minden külföldinek tekintett embert.
Azért legyünk őszinték!
Ezen a földrészen az őslakosokon kívül mindenki külföldi származású.
A Chae Chan Ping-ítélet irányadó példa volt
a kirekesztett bevándorlói csoportok dehumanizálásában.
Nem emberként kezelték őket,
hanem olyanokként, akik nem érdemelnek állampolgári jogokat.
És ezt a stratégiát többször használták az amerikai történelem során.
A megviselt, szegény emberek
Tömegesen vágynak a szabadságra
Az 1920-as évek ellentmondásosak voltak.
Eltűrtük a flapper lányokat és a dzsesszzenét,
ugyanakkor a külföldieket nem tűrtük el, és nem bíztunk bennük.
A bevándorlók nemzete bezárta ajtóit a szigorú bevándorlási törvényekkel,
ám a világ többi részét nagyon nehéz volna kizárni.
1924-ES BEVÁNDORLÁSI TÖRVÉNY
Ugorjunk az 1920-as évekre! Itt ugyanaz volt, mint a Jim Crow idején,
ahol ismét megerősödött a faji hierarchia az országban.
Itt ugyanúgy megfigyelhető a Jim Crow-féle impulzus,
ami az állampolgárságot a fehér elit tagjainak tulajdonítja.
Megjelent a nemzetiségi kvótarendszer.
Kvótákkal akarták megakadályozni, hogy Nyugat-Európán kívülről
emberek érkezzenek az USA-ba.
Korlátozták az új bevándorlók számára a kiadott vízumok számát.
És úgy osztották ki azokat, hogy a bevándorlók lehetőleg
fehérek legyenek a jövőben.
A hazafiság nevében kérem önöktől,
hogy ha szeretik Amerikát, akkor törekedjenek a győzelemre!
Az elferdített hazafiság hangja
egy ősrégi félelmet tár elénk, ami Amerika múltjából gyökerezik.
Hogy egy pusztaságból származó nemzetet folyton legyőznek az idegenek.
Megkérem önöket, hogy álljanak fel székükből,
és tegyenek esküt velem, hogy Amerikát visszaadjuk az amerikai embereknek!
Kik ezek a kiváltságosak, akik úgy hiszik, hogy sajátjuknak hívhatják az országunkat?
A bevándorlás elleni stratégiák nem számítanak újdonságnak.
Ugyanolyanok voltak az 1880-as években, mint amilyenek az 1930-as,
vagy a 2020-as években.
Előbukkannak, amikor az emberek a 14. módosítás befogadó nyelvezetét
ígéret helyett fenyegetésnek tekintik.
A fehér felsőbbrendűség kulturális szempontból elvárja,
hogy az országban egyféle rassz legyen. Hogy egyfélék legyünk.
Ez ellentmond a fehér felsőbbrendűség egy fontos pontjának,
ami gazdasági szempontból fontos.
Mert nagyon szuper, ha van egy fehér közösségük,
de akkor ki fogja elvégezni a kemény munkát?
Ki fogja leszedni a termést? Ki fog ültetni?
Ki gondoskodik majd a babákról? Ki fog felmosni?
Szóval a fehér felsőbbrendűségnek gazdasági követelései is vannak.
Az, hogy legyen egy nem fehérekből álló, dolgos, alacsony fizetési igényű,
és jó esetben deportálható népesség, akik elvégzik helyettük a munkát.
Így 1920 és 1930 között
körülbelül egymillió mexikói bevándorló érkezett az USA-ba.
A munkáltatók telhetetlenek lettek. Egyre több mexikói munkást akartak,
a földekre és a vasúti pályákra, Amerika nyugati részére.
A nagy gazdasági válság elérkeztével
egyértelművé vált, hogy a mexikói bevándorlókat
nem szeretnék az ország tényleges állampolgáraiként látni.
A bevándorlási ciklusokat nagyrészt a gazdaság diktálta,
és a törvény megpróbált lépést tartani ezzel.
Ésszerű megoldással akartak előállni,
hogy miért jó kínai munkásokat alkalmazni a vasúti pályákon,
majd kidobni őket.
Ugyanez látható a mexikói munkásoknál is.
Behozták, bátorították őket,
és később, a gazdasági ciklus változásával tömeges deportálás jött.
Az 1930-as években több mint 400 000 mexikói bevándorló
kénytelen volt részt venni az úgynevezett visszahonosítási programban.
MEXIKÓI VISSZAHONOSÍTÁS
A mexikói munkásokat bűnbakoknak kiáltották ki azok,
akik szerint elvették az amerikai emberek munkáit.
„Állítólag ezzel a deportálási kampánnyal
biztosítani akarják az észak-amerikaiak munkáit.
Ez egy trükk. Hazudnak.
Ez igazából egy rasszista támadás minden mexikói ellen.
Nem vagyunk sem illegálisok, sem nemkívánatosak.”
Az egyik veszít, másik nyer gondolata a közgazdaságtan elsődleges tévedése.
Ha valakinek valamiért fizetnek,
akkor az a személy több vagyont és jövedelmet teremt,
mert egy része a munkáltatóhoz megy.
Ezzel növeli az ország nettó vagyonát, nem pedig elvesz belőle.
A 60 százalékuk amerikai állampolgár volt.
„Amikor az állomásra értünk, hajnal lehetett, mert sötét volt.
Sírtunk. Ki ne sírna ilyen helyzetben?
Sokan sírtak.
Egy ismeretlen helyre mentünk.
Semmit sem tudtam Mexikóról.
Apám büszke volt, hogy amerikai állampolgárok lehettünk.
Ezzel mindig dicsekedett másoknak, de azt is mondta, hogy nem tartozunk oda.
Elkezdtem iskolába járni, de a lányok kiközösítettek.
Azt mondták: 'Menj vissza az országodba! Nem tartozol ide!'
Sokan kiközösítettek minket, mert amerikai állampolgárok voltunk.
Hát nem furcsa?
Itt az angolok kiközösítenek minket, mert mexikóiak vagyunk.
Akkor igazából hova tartozunk?
Az angolok hova tartoznak?
Európába, nem?”
MEXIKÓI VISSZAHONOSÍTÁS
Az illegális határátlépő-művelet egy újabb, nyomasztó kampány volt
a mexikói bevándorlók ellen. El lettek zárva.
Hajókra, vonatokra, repülőkre kerültek, és kitoloncolták őket Mexikóba.
Ez nagyon is illett az akkori aggodalmakhoz és politikai helyzethez.
Persze 1954-ben volt még a Brown kontra Board kampány is.
Sokan aggódtak az ország változó demográfiája miatt.
És ez a művelet volt az egyik válasz erre.
Ott van például a Chae Chan Ping-ügy.
Egy csőre töltött fegyver, ami arra várt, hogy elsüssék.
Annak ellenére, hogy a 14. módosításban
ott volt a törvényes eljárás és a törvény előtti egyenlőség,
de a mexikóiellenes kampányoknál
eltörpültek a nemzetbiztonság iránti félelmek
és a fehér felsőbbrendűség által okozott rémület mellett.
Miért jött ide dolgozni?
Jobb életet szeretnék teremteni magamnak.
Otthon, a saját országomban.
Azért dolgozom itt, mert így jobban elláthatom a családom.
A mexikói munkásokat tárgyakként kezelték.
Használták őket, ha kellettek,
aztán tömeges kitoloncolással megszabadultak tőlük.
Olyan mértékű volt ez, ami már bűncselekménynek tűnhet.
Amerika elutasítja a 14. módosítást.
Azt a gondolatot, hogy mind emberek vagyunk.
És a bevándorlókkal úgy bánnak, mintha nem lennének azok.
Nem sok nagy hatalmú ember testesítette meg ezt az ideológiát
Harlon Caternél jobban,
aki az illegális határátlépő-művelet kiötlője volt.
Harlon B. Carter volt a határőrség vezetője,
az amerikai-mexikói határon.
Fontos tudnivaló Harlon B. Carterről, hogy 1931-ben, amikor tinédzser volt,
egy nap arra tért haza az iskolából, hogy az anyja dühös volt.
Azt mondta, hogy látott pár mexikói suhancot,
és aggódott, hogy el fogják lopni az autójukat.
Így Harlon Carter fogta a vadászpuskáját, és elment megkeresni a srácokat.
Egy helyi víztározónál talált rájuk.
Azt mondta nekik: „Gyertek el megnyugtatni anyámat,
hogy tudja, mit kerestetek a házunknál!”
Az egyik fiatal fiú a csapatban Ramon Casiano volt,
aki nem volt hajlandó elmenni Harlon Carterrel.
Így Harlon fogta a puskáját, és Ramon Casiano mellkasához nyomta azt.
Amikor Ramon nevetve oldalra tolta a puska csövét…
Harlon Carter meghúzta a ravaszt, és megölte Ramont Laredo városában.
Harlont gyilkosságért elítélték.
Később egy apró hiba miatt felmentették.
Pár évvel később Harlon Carter csatlakozott az USA határőrségéhez,
haladt felfelé a ranglétrán, és az 1950-es évek elejére
ő lett a határőrség vezetője az amerikai-mexikói határon.
Ő a felelős az illegális határátlépő-műveletért,
és az általa okozott traumákért.
Harlon Carter később elhagyta a határőrséget,
és az Amerikai Nemzeti Fegyverszövetség, vezetője lett.
Az új pozíciójában tett egy igen fontos dolgot.
Fogta az egyesületet, ami a fegyverrajongókat szolgálta,
és ami egy vadászszervezet volt,
majd egy hatalmas politikai szervezetté alakította,
aminek a célja a fegyverjogok megvédése volt. Mindenáron.
A médiát használják a valódi hírek meggyilkolására.
Az iskolákkal tanítják a gyerekeket arra, hogy az elnök az új Hitler.
A filmsztárokat, énekeseket, komikus műsorokat, díjátadókat
újra és újra az üzenetük közlésére használják,
majd a korábbi elnökük segítségével fűtik az ellenállást.
Ráveszik az embereket, hogy tüntessenek
a rasszizmus, a szexizmus, az idegengyűlöletet és a homofóbia ellen.
Ráveszik őket ablakok betörésére, autók kiégetésére, utak elzárására,
a törvénytisztelők terrorizálására,
egészen addig, míg a rendőröknek közbe nem kell lépniük,
hogy megállítsák az őrületet.
Ha ez megtörténik, akkor felhasználják kifogásként a gaztetteikhez.
Ezt csak úgy tudjuk megállítani,
csak úgy menthetjük meg az országunkat és a szabadságunkat,
ha az igazság összeszorított öklével harcolunk a hazugságok erőszaka ellen.
Én vagyok az Amerikai Nemzeti Fegyverszövetség,
a szabadság legbiztonságosabb helye.
KATTINTS ÉS CSATLAKOZZ
A félelemalapú üzenetküldés célja egy csoport egyesítése
egy veszélyes és ijesztő ellenség ellen.
Az ilyen üzenetekben állandóan a „bűnöző” szót ismételgetik.
BEVÁNDORLÓ BŰNÖZŐK
20 EZER BEVÁNDORLÓ BŰNÖZŐ SZABADON
BŰNÖZŐ BEVÁNDORLÓK/AMERIKAI ÁLOM
A kezdetektől fogva
a társadalmunk döntötte el, mit tart bűnnek, és miért.
Faji alapon.
A bevándorlók mindig is a kriminalizálás célpontjai voltak.
Az egyik első törvény, amely drogokra irányult,
az egy 1875-ös rendelet volt a San Franciscó-i ópiumbarlangok ellen,
mert az a kínaiakhoz volt köthető. Ugyanez van a kannabisszal.
FOLYÉKONY KIVONAT AMERIKAI KANNABISZ
A kannabiszról úgy beszéltek, mint egy új, lehetséges gyógyszerről,
aminek más, lehetséges előnyei vannak,
de amikor a mexikóiakhoz kötötték azt, és elkezdtük „marihuánának” hívni,
akkor jött egy újabb szövetségi törvény,
amely büntette a marihuána használatát.
Rossz látni, hogy a színes bőrűeket gonoszoknak állítják be,
és hogy valakit bűnözőnek és idegennek hívnak.
Ha kombináljuk ezeket a kifejezéseket, akkor kapunk egy olyan embercsoportot,
akiktől megtagadják azokat a jogokat, amik a 14. módosítás szerint járnak nekik.
Nemzetünk történelme során összefüggést láthattunk
a feketék kiközösítése és a bevándorlók megkülönböztetése között.
Amikor a Jim Crowt jóváhagyták szerte az országban,
akkor vele párhuzamosan
Amerika nyugati részén Jim Crowból Juan Crow lett.
CSAK FEHÉREKET SZOLGÁLUNK KI
TEXASIAK LINCSELÉSE
DÜHÖS CSŐCSELÉK LINCSELT
ÚJABB MEXIKÓI LINCSELÉS
Ami a jövőt illeti, ez az egész az 1990-es években teljesedett ki
a tömeges bebörtönzésekkel.
AZ 1996-OS BEVÁNDORLÁSI TÖRVÉNY
A legrosszabb bevándorlási törvényeket a nemzetiségi kvótarendszer óta
Bill Clinton elnök hagyta jóvá 1996-ban.
Minden amerikait, nemcsak az érintett államokban,
hanem az ország minden pontján
jogosan zavarja az országba érkező illegális idegenek megnövekedett száma.
Elveszik a munkát az állampolgároktól, illetve a legális bevándorlóktól,
az általuk használt közszolgáltatások terheket rónak az adófizetőkre.
Ezért döntöttünk úgy, hogy jobban védeni fogjuk a határainkat,
rekordszámú határőrök alkalmazásával.
Kétszer annyi bűnözőt toloncolunk ki, mint valaha.
Ez a törvény kötelezővé tette a bevándorlók bebörtönzését.
A menekülteket is, akik menedékjogot akartak szerezni,
és persze a belföldön bűnöket elkövetőket is.
Nem számított, ha valakinek gyerekei voltak,
vagy ha itt élve csupán egy hibát követett el valaki.
Semmi sem számított. Gondolkodás nélkül kitoloncolták őket.
És börtönbe kellett vonulniuk, míg le nem zárták az ügyüket.
Törvényes eljárás nélkül
senkit nem lehet megfosztani a szabadságától.
Ez le van írva a 14. módosításban.
Mégis börtönbe küldtünk embereket,
és kitoloncoltuk őket az országból.
Úgy, hogy nem kaptak ügyvédeket,
és semmi sem járt nekik, mint azoknak,
akik a bűnügyi rendszerben börtönbe kerülnek.
A félelmünk miatt hozzászoktunk a kitoloncolás gondolatához,
és ez megmagyarázza a ma is meglévő kitoloncolási hullámot.
KITOLONCOLTAK TELJES SZÁMA
Az egyik leghatékonyabb módja annak,
hogy valaki megmagyarázza a másokkal szembeni kegyetlenséget,
az, ha nem veszi őket emberszámba.
Különféle neveket aggatunk rájuk, csak ne kelljen annak hívni őket, amik.
Emberi lényeknek.
- Bűnözők. - Drogcsempészek.
Szuperragadozók.
Megszálló bevándorlók.
- Bandatagok. - Illegális idegenek.
- Erőszaktevők. - Ribanc!
- Transzi. - Radikális.
- Buzi! - Sárga!
- Zsidó! - Terrorista!
Nigger!
Egytől egyig meg fogjuk találni azokat a bandatagokat, drogdílereket,
és bűnözőket, akik a mi népünket sanyargatják.
Kivágjuk őket az országból,
vagy pucolhatnak a börtönbe.
A 14. módosítás szerint az itt született emberek amerikaiak.
Amerikai embereket nem küldhet el. És ha ki akarja toloncolni az itt lévőket,
mindenkinek jár a törvényes eljárás.
Bill, szerintem téved a 14. módosítással kapcsolatban.
Ez egy igazi megszállás volt.
Illegális megszállás a déli határon…
- Ez megszállás. - Bizony, az.
Drogok, bűnözők, emberek lettek becsempészve.
Kedves kormány! Kérem, legyen szívük!
Engedjék szabadon a szüleimet!
És mindenki mást is.
Ne vigyék el őket!
A színes bőrű családokat gyakran szétszakították.
Hasonlóan a rabszolgasághoz és kínai kirekesztési törvényekhez.
Elvitték az őslakos gyerekeket, majd bentlakásos iskolákba helyezték őket.
Ott volt a japánok és a japán-amerikaiak bebörtönzése.
Plusz a muszlim-tilalom.
Kétségkívül erős erkölcsi-, és jogi kapcsolat van
a rabszolgaság története,
és a mai hibás törvénykezésekben,
mivel nem ismerik el, hogy sok kitoloncolási ügynél
családokat is szétválasztanak.
Egyfajta embertelenségről tesz tanúbizonyságot az,
ha az embereket a törvény szemszögéből nézzük,
és nem törődünk azzal, hogy van családjuk.
ZÉRÓ TOLERANCIA, 2018
A Trump-kormányzat bevezette a zéró tolerancia szabályát.
A zéró tolerancia a családok szétválasztására utal.
Elrettentve más családokat attól, hogy az Egyesült Államokba jöjjenek.
Az állam egy ilyen büntetést használ,
ami csak ártani tud.
Szóval amikor az állam, amelynek emberbarátnak kellene lennie,
úgy dönt, hogy a gyerekeket fegyverként kezdik használni,
akkor nem tehet úgy, mintha bármi jogot is biztosítanának.
Mert ez valójában kínzás.
Börtönbe akarok menni!
Oda akarsz menni?
Nem szeretsz engem.
Ki mondta, hogy nem szeretlek?
Már nem vagy az anyukám!
Ha valaki illegálisan jön az országunkba…
Jenri?
…az azért teszi, mert apaként szereti a gyerekeit,
és aggódik, hogy a gyerekeknek nincs mit enniük.
Átjönnek a határon, mert nincs más munkalehetőségük,
és nem tudják ellátni a családjukat.
Igen, ezzel törvényt szegnek, de ez nem bűncselekmény.
Lényegében a szeretteikért teszik. A család iránti elkötelezettségből.
Láttam olyan családokat a határon,
melyekből a kormányunk elkülönítette a gyerekeket.
Mindig azt mondom az embereknek,
hogy ha biztonságban vagy az országodban,
ha jól élsz, és minden adott,
hogy megvédd magad és a gyerekeidet, akkor sosem jönnél el.
Gondolj bele, te mit tennél meg a gyerekeidért!
A válaszod ugyanaz lesz,
amit a közép-amerikai, és a világ más részeiről származó emberek
megtesznek a gyerekeikért,
hogy jobb lehetőségeket biztosítsanak nekik, hogy jól élhessenek,
és hogy szeressék őket önmagukért.
Egy pillanat.
Ennyi elég ahhoz, hogy egy világ törjön össze benned.
Számomra ez a pillanat 14 éves koromban jött el.
Az iskolából hazatérve azt láttam, hogy a szorgos, bevándorló szüleimet
elhurcolták.
Egy visszafordíthatatlan pillanatban, egy lélegzetvételnyi idő alatt
az életem örökre megváltozott.
A szüleim kétségbeesetten próbáltak amerikai állampolgárok lenni,
és igyekeztek összetartani a családunkat. Könyörögtek, terveztek, imádkoztak.
Másoktól kértek segítséget.
És végső soron
semmi sem volt elég ahhoz, hogy a szeretett országukban maradjanak.
Miután elvették tőlem a szüleimet, egyik kormánytiszt sem nézett rám.
Senkit sem érdekelt, és nem vették észre, hogy egyedül maradtam.
Mégis milyen ország akarunk lenni?
Ami megsérti a gyermekek jogait?
Vagy olyan Amerikát szeretnénk, ami értékeli a gyerekeket és a családokat?
Ahol szabadon eldönthetjük, kik vagyunk.
„A beláthatatlan, republikánus birtokuk a férfiak vadászterülete.
És nem tolvajokra vagy rablókra vadásznak. Sem a társadalom ellenségeire.
Hanem ártatlan emberekre.
Az elmúlt két évben amerikai emberekre vadásztak,
figyelmeztetés nélkül láncra verték őket,
rabszolgákat csináltak belőlük, és megkínozták őket.
Olyanokkal is megtették, akiktől függött a családjuk élete.
De erről senki sem számolt be.
A vadász joga a zsákmányához felülmúlja a házasság jogait.
Sőt, a köztársaság minden egyéb jogát is. Beleértve Isten jogait.
ABOLICIONISTA, 1865
Többször kérdeztek engem a határvonalról, amit a bevándorlók nem léphetnek át.
Az igazság az, hogy ez a vonal csak egy képzelt dolog.
Ha megkéred az embereket, hogy álljanak egy vonal mögé, mint más,
és megkérdezed tőlük, hogy hol kezdődik a vonal,
akkor még az amerikai állampolgárok sem fogják tudni.
Ez létrehoz egy gondolatot, miszerint létezik a határvonal,
sőt, azt is, hogy rendezett és működik.
A USA határán állva egy táblára az van írva:
„Munkaerőt felveszünk.” Egy másikon az áll: „Ne lépd át a határt!”
A törvényeinknek egyezniük kell a valósággal,
hogy ne legyen ellentmondás abban, hogy valaki munkásokat akar,
a lehetőség adott, de a törvény szerint a kettő nem összehozható.
Annyi mindent tehetnénk azért,
hogy eltüntessük a Chae Chan Ping-ügy nyomait
a bevándorlási rendszerünkből.
Természetesen örülök, hogy megszűnt a kínaiak kirekesztése,
és hogy eltűntek a bizonyos országspecifikus tilalmak,
de a munkánk nem ért véget.
Az empátia nemcsak az egyénekről szól. A nemzetnek is együttérzőnek kell lennie.
Az empátiát törvénybe kell foglalni,
ahogy azt is, hogy kezeljük a menedékért és biztonságért könyörgő embereket.
SAM BÁCSI HÁLAADÁSI VACSORÁJA
Még mindig hiszel Amerika ígéretében?
Nem.
Mert ez az ígéret mindig is hazugság volt.
De hiszek abban, hogy építhetünk valami újat,
egy álmot, ami…
együttérző,
befogadó,
és ami tudja, mi a feladata:
A helyreállítás, a kártérítés és a gyógyítás.
Még mindig hiszek Amerika ígéretében.
Mégpedig azért,
mert ez az ígéret a reményről szól.
Reménykedhetünk, hogy lehetőségünk lesz hajszolni az álmainkat,
és remélhetjük, hogy nemzetként
az igazságos dolgokért fogunk küzdeni.
Nincs más választásom. Hinnem kell Amerika ígéretében,
mert itt élem az életem,
itt van a családom, a lányom.
Ahogy a jövőm is.
Istenemre mondom, olyan amerikai vagyok, mint bárki más,
és amerikaiként harcolni fogok Amerikáért.
Életem végéig.
A 14. módosítás biztosítja, hogy teljes értékű amerikaiak lehessünk.
De miért küzdünk ezért?
Mi olyan különleges abban, ha amerikai vagy? Nyugalom!
Ez csak egy kérdés. Nyugi van!
Nézzük a történelmünket! Nézzük a rabszolgaságot!
Miként bántak a feketékkel a rabszolgaság után?
Amerika ártott az őslakosoknak, a nőknek, az LMBTQ-közösségnek, a bevándorlóknak,
az ország kirekesztett csoportjainak. Ezért hívják kirekesztetteknek őket.
Máskülönben csak sima csoportok lennének. Akkor miért küzdünk?
Az ígéret miatt.
A fehér alapító atyák csak a fehéreknek akartak szabadságot?
Lehetséges.
De ha ez volt a szándékuk, akkor le kellett volna írniuk.
Ezt elszúrták.
Életet, szabadságot és boldogságra törekvés ígértek.
Ők tették ezt az ígéretet, és ezért szabadulhattak fel a rabszolgák.
Amikor a második alapítók megírták a 14. módosítást,
akkor belefoglalták az „egyenlő” szót az Alkotmányba. Egy újabb ígéret.
Ezért vagyunk ma itt.
Ezért akarunk ennyire amerikaiak lenni.
Az élet, a szabadság és a boldogságra törekvés ígérete miatt.
És a tizennegyedik módosítás ígérete miatt.
Amerika! A szavadon foglak!
És ez a szó az „egyenlő”.
A szavaknak súlya van.
Láthattuk, hogy megváltoztathatják a világot.
„Mi vagyunk a nép.” A 14. módosítás ígéret számunkra,
hogy lehetünk egy befogadó, sokszínű, egyenlő társadalom is,
de mi vagyunk a nép, akiknek létre kell ezt hoznia,
egy tökéletes egység érdekében.
Nekünk kell életre keltenünk a 14. módosítást.
ÁLLAMPOLGÁR, ELLENÁLLÁS, IRÁNYÍTÁS, SZERELEM
EGYENLŐ
Már 150 éves a 14. módosítás,
és már régóta esedékes lenne,
hogy ez a módosítás
az amerikai demokráciáról szóló beszélgetésünk középpontjába kerüljön.
„Aki az Egyesült Államokban született, vagy itt lett honosítva,
az ezáltal az ország joghatósága alá tartozik…
…és az USA állampolgárának számít a lakhelye szerinti államban.”
Az elképzelésünk arról, hogy mi teszi az országot demokráciává,
igazán fontos.
Ezek az értékek és elvek megtalálhatók a 14. módosításban. Áradnak belőle.
„Egy állam sem hozhat olyan törvényt…
…amely korlátozná az USA polgárainak…
…kiváltságait és sértetlenségét.”
A Függetlenségi Nyilatkozat, az Alkotmány, a bíróságok döntései
olyan szavakat használnak,
mint az „egyenlőség", „igazság” és „szabadság”.
A Hűségesküben is szerepelnek ezek a szavak.
A tizennegyedik módosítás célja az volt, hogy valóra váltsa ezt az elképzelést.
„Egy állam sem foszthat meg senkit az életétől…
…szabadságától, tulajdonától, törvényes eljárás nélkül.
Senki sem tagadhatja meg a joghatóság alá tartozóktól…
…a törvény előtti egyenlőséget.”
A 14. módosítás olyan céllal készült, amit sokan meg sem látnak.
A modern Amerikában sokat kellett harcolni és küzdeni azért,
hogy valósággá váljanak a 14. módosítás által képviselt eszmék.
A 14. módosítás a lehetőségek bástyája volt,
de az országban sosem jelentett garanciát az igazi igazságszolgáltatásra.
Délt ellepték a jöttment,
pénzéhes emberek és szövetségi csapatok,
hogy a hírhedt, illegális 14. módosítást elfogadtassák.
A Biblia és a fegyverek vájták ki Amerikát a vadonból,
és a világ legnagyobb fehér országává tették azt.
A fehér életek számítanak!
Mára kiderült,
hogy Amerika nem tesz eleget a kötelezvényének
a színes bőrű polgárait illetően.
Elképesztő dolog,
hogy mi továbbra is szeretjük az országot, holott az nem szeret minket.
Ez a rendőr egy férfi nyakán térdelt
nyolc perc, negyvenhat másodpercen át!
El tudjátok képzelni?
Minket, színes bőrű embereket bűnözőknek és csöveseknek akarnak hívni.
Még hogy én és a népem, mint bevándorlók, erőszaktevők lennénk? Tudjátok, mit?
Mi építettük ezt az országot!
És üzennék nekik valamit!
Nem megyünk sehová! Érthető?
Nem megyünk sehová!
A 14. módosítás nem képes helyettünk elvégezni a munkát.
Ami nem más, mint megfelelni az elvárásoknak.
És ha nem várjuk el egymástól az elkötelezettséget az egyenlőség iránt,
akkor a 14. módosítás továbbra is egy elv és egy lehetőség marad,
de nem fogja garantálni és biztosítani az egyenlőséget az országunkban.
Az Alkotmány egy élő dokumentum, ami az embereké.
Nekünk hatalmunkban áll küzdeni azért,
hogy a bíróságok megértsék a törvényt úgy, ahogy azt mi megértjük.
A 14. módosítás céljaiért az utcákon kell megharcolni.
A módosítás létrejöttét köszönhetjük Frederick Douglassnek,
és a polgárjogi mozgalomnak.
A tettük miatt kinyíltak a lehetőségek kapui.
Nemcsak a feketéknek, hanem minden amerikainak.
Azokon az ajtókon már átvonultak nők,
latin-amerikaiak,
ázsiai-amerikaiak, meleg amerikaiak,
és a fogyatékkal élő amerikaiak. Mind beléptek az ajtókon.
A mai aktivistáknak ismerniük kell a törvényeket, a történelmet,
illetve az Alkotmányt,
mert alapvetően ezekkel akarunk változást elérni.
MINDENHOL OTT VAGYUNK
Reménykedem abban, hogy az emberek beszélni fognak
a második módosításról.
Az első módosítást még a kisgyerekek is ismerik.
Az álmom az, hogy az emberek ismerjék a 14. módosítást is.
Jó volna azt hallani, hogy: „Ez sérti a 14. módosítással járó jogaimat.”
„Arra kérem önöket, hogy hallgassanak a szívükre,
és álljanak ki azért, amiben hisznek!
Életemben mindent megtettem azért, hogy bebizonyítsam, hogy a békéhez,
a szeretethez és az erőszakmentességhez vezető út a helyes.
Most rajtatok a sor, hogy küzdjetek a szabadságért.
Amikor a történészek elkezdik megírni a 21. század történetét,
hadd írják azt, hogy a ti generációtok
végre levetette magáról a gyűlölet nehéz terheit!
A hétköznapi emberek rendkívüli látomással megválthatják Amerika lelkét,
ha jóféle bajba kerülnek.
Olyanba, ami szükséges.”
Hatalmas győzelem a bevándorlók jogaiért.
A Legfelsőbb Bíróság Trump elnök ellen döntött
a DACA-program megtartásával,
amely közel 700 000 bevándorlót véd a kitoloncolástól.
A harcotok megmutatja azt, hogy az amerikai nép reménykedhet.
Ne veszítsétek el a reményt! Ne aludjon ki belőletek a tűz!
Nem kell mindig arra várnunk, hogy a hatalmak megadják a jogainkat.
Követelhetjük a saját jogainkat.
Egy történelmi döntés született ma a Legfelsőbb Bíróságon.
Betiltották a munkahelyi megkülönböztetést
a szexuális irányultság vagy transznemű identitás alapján.
Aimee Stephens ügye.
Egy ravatalozóban dolgozott, transzneműként coming outolt,
nőként kezdett mutatkozni, és emiatt kirúgták.
Ne hagyjuk, hogy bárki megmondja, kinek vagy minek kell lennünk!
Amíg megtartjuk a félelem és a düh politikáját,
addig sosem leszünk olyan nagyok, amilyennek lennünk kell.
Úgy sosem teljesíthetjük az Alkotmány ígéretét.
De ha elutasítjuk a félelem és a düh politikáját,
ha magunkévá tesszük a 14. módosítás reményét,
ha elfogadjuk a 14. módosítást kihívásait,
akkor egy igen jó társadalommá válhatunk, ahol mindenki egyenlő,
ahol minden ember méltóságát és jogait védik és tiszteletben tartják.
Mindezek után lehet hatalmas Amerika.
A történeteink bemutatása során láthattuk,
milyen áldozatokat hoztak az igazi egyenlőségért harcoló hősök,
akik mindannyiunkért küzdenek.
Az egyenlőség egy elkötelezettség.
Napi gyakorlatot igényel.
Minden egyes nap tisztelnünk kell egymást,
még akkor is, sőt, főleg akkor, ha nem könnyű.
El kell döntenünk, hogy megteszünk-e minden szükséges dolgot ahhoz,
hogy a 14. módosítás ígéretét valóra váltsuk.
És ha együtt vállaljuk ezt a kalandot,
akkor Frederick Douglalsst idézve:
„A dicsőségünk egy nemzetként teljessé válhat.
A békénk folyóként fog folyni,
és a nemzetünk alapját örökkévaló kövek alkotják majd.”
A feliratot fordította: Balla-Fábián Gerda