NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Konstaapeli Darren Wilson ei saa syytteitä -
Michael Brownin ampumisesta.
Väkijoukot ovat kasvaneet. Jännite on lisääntynyt.
Edelleen on rauhallista, ja poliisi toivoo, että näin on jatkossakin.
Tiistaina sain ensi kertaa kyynelkaasusta.
Enkä viimeistä,
mutta ensimmäistä kertaa Fergusonissa.
Olit protestoinnin keskellä.
Mitä näit?
Näin totisesti kaikenlaista.
Ennen kaikkea syvästi surevan ja ahdistuneen yhteisön.
Kädet ylhäällä! Älä ammu!
Kaduilla huudettiin "Kädet ylhäällä, älä ammu".
Meille kerrottiin,
että Michael Brownilla oli kädet ylhäällä, kun Darren Wilson ampui.
Tämä on systeeminen vääryys.
Tri King oli sanonut, että mellakointi on sivuutettujen kieli.
En jaksa. Olen täynnä tätä.
ÄLÄ AMMU
Kädet ylhäällä, älä ammu! Black Lives Matter!
Kutsumme tällä hetkellä tapahtuvia,
entisaikojen protesteja jäljitteleviä -
mielenilmauksia häiriköinniksi,
muistamatta tarkalleen, mistä malli on peräisin.
Tri King ei sanonut, että haluamme muita enemmän.
Vaan että saisimme sen, mikä meille ollaan velkaa.
Ansaitsemme meille luvatut luovuttamattomat oikeudet.
Aina kun marginaaliin pukatut julkeavat taistella siitä,
mikä on vain reilua, meitä käsketään odottamaan.
Odottakaa, älkää hätäilkö…
Olen alkanut kysyä ihmisiltä:
"Miten haluatte meidän puolustavan oikeuksiamme?"
Emme saisi protestoida omilla kaduillamme.
Emme saisi keskeyttää jalkapallopelejä.
Emme saisi häiritä liikennettä autoteillä.
Emme saisi puolustaa oikeuksiamme,
emmekä saisi myöskään polvistua niiden puolesta.
Ei ole hyväksyttävää tapaa protestoida,
jos käskette meitä aina vain odottamaan.
ODOTTAKAA
Vuonna 1863 presidentti Lincoln allekirjoitti vapautusjulistuksen,
joka vapautti kaikki etelän orjat.
Vuonna 1868 ratifioitiin 14. lisäys.
Kaikki Amerikan kansalaiset ovat tasavertaisia lain edessä.
Eli teoriassa mustat amerikkalaiset olivat nyt täysivaltaisia kansalaisia.
Mutta ei se ihan niin mennyt.
Vielä 1950-luvullakin, aina kun mustat amerikkalaiset -
vaativat oikeuksiaan 14:nnen lisäyksen nojalla, kuten oikeusturvaa,
yhtäläistä suojaa, mitä tahansa edistystä,
heidän käskettiin odottaa.
Odottaa kuinka kauan?
EMANSIPAATIO VOIMAAN 1. TAMMIKUUTA 1863
Jos joku antaa sinulle lupauksen,
eikä vielä sadan vuoden päästäkään ole pitänyt sitä,
se alkaa vähän turhauttaa.
Haluamme kaikki oikeutemme. Haluamme ne tässä ja nyt.
VÄRILLISTEN ODOTUSHUONE
Miten tähän tultiin?
Siinä kävi näin.
Etelävaltiot yrittivät keksiä,
miten voisivat kiertää 14:ttä lisäystä,
ja onnistunein yritys oli vääntää yhtäläinen suoja -
muotoon "erillään mutta tasa-arvoisina".
"Selvä, olemme tasa-arvoisia, mutta erillään,
ja sen sijaan, että olisi noudattanut 14:nnen lisäyksen sanaa,
korkein oikeus otti etelävaltioiden kannan.
Ja niin alkoi Jim Crow -aikakausi.
VÄRILLISET
Tietenkään ei voi olla "erillään ja tasa-arvoinen".
Sellaista ei koskaan ollut,
mutta sen tarinan varjolla etelävaltiot -
määräsivät jyrkän kastijärjestelmän, laillisen rotuerottelun.
"ERILLÄÄN MUTTA TASA-ARVOISINA"
Marginalisoituina mustat elivät lähes kuin orjuuden aikaan.
Samoihin ravintoloihin ei ollut asiaa.
Samoihin elokuviin ei päässyt.
Ei hotelleihin, juniin, julkisiin tiloihin…
Monet hyvistä työpaikoista olivat tehtaissa.
Mustat pidettiin sieltä poissa.
Mustat kärsivät taloudellisesta epätasa-arvosta,
rajallisista tilaisuuksista -
saada töitä, joiden turvin he selviäisivät ja menestyisivät.
Etelävaltiot yrittivät palauttaa -
orjuuden aikaisen dynamiikan.
Ne vahvistivat narratiivia rotujen erilaisuudesta.
Täällä on paljon valkoisia, jotka sanovat,
että tyhminkin farmari sen tietää,
että jos hänellä on valkoisia ja mustia kanoja,
mustat kanat pärjäävät paremmin yhtäällä -
ja valkoiset, jos niitä pidetään toisaalla.
Ne voivat silloin paremmin.
Tiedämme Jim Crow'n merkit,
juoma-altaat, käymälät, uimahallit,
mutta seuraukset näkyivät kaikkialla Amerikassa.
Mielestäni heitä ei pitäisi syrjiä,
mutta muutin tänne…
Yksi tärkeimmistä syistä oli se, että täällä asuu valkoisia.
Vuosikymmeniä jatkuneen väkivallan uhan, rappeutuvien koulujen,
surkeiden työn-, lainan- ja kodinsaantimahdollisuuksien takia -
mustat eivät pystyneet rakentamaan vaurautta,
jolla nousta taas suosta.
Tämä elämäntapa on osa meitä.
Mitä enemmän meitä yritetään pakottaa tekemään jotain,
sitä nurjempi on reaktio.
Erottelussa ei ollut kyse vain juoma-altaista.
Se oli häkki, eivätkä valkoiset aikoneet antaa meille avainta.
14. lisäys oli murskattu.
Ajatus siitä, että olemme kaikki kansalaisia,
että olimme tasavertaisia lain edessä,
sysättiin taka-alalle ja viesti oli, että afroamerikkalaisilla -
ei ole oikeutta odottaa tasa-arvoista kohtelua.
Mustat amerikkalaiset pettyivät -
14:nnen lisäyksen lupauksen petettyä.
Tasa-arvo, 14:ssä lisäyksessä luvatut oikeudet eivät koskaan toteutuneet.
14. lisäys kaipasi lisäpuhtia.
VÄRILLISTEN SISÄÄNKÄYNTI
Thurgood Marshall, orjan pojanpojanpoika,
ensimmäinen mustaihoinen korkeimman oikeuden tuomari,
pukee kaapuaan vaimonsa avustuksella.
Marshall oli kova luu,
ja hän oli itsevarma. Ylimielinen.
Erityislaatuinen mies.
"14:llä lisäyksellä ja sen suurella ihanteella tasa-arvosta lain edessä -
on ollut vain se merkitys kuin mitä jälkipolvet ovat halunneet niille antaa.
Nyt olennaista on uudenlainen aktivismi,
aktivismi, jolla tavoitellaan oikeutta."
Marshallin kotiosavaltiossa oli voimassa rotuerottelu,
mutta silti hän teki historiaa -
korkeimman oikeuden ensimmäisenä mustana tuomarina.
Hänen matkansa sinne pohjautui osin rekonstruktion ja 14. lisäyksen perintöön,
mustien collegeihin.
Hän varttui Länsi-Baltimoressa,
mutta ei päässyt University of Marylandin oikeustieteelliseen,
koska sinne ei mustia otettu.
Siksi Marshall päätyi Howard Law Schooliin.
Howard Law Schoolin varadekaani oli Charles Hamilton Houston,
1900-luvun kenties loistavin lakimies.
Hän alkoi ohjata ja opettaa joukkoa nuoria mustia lakimiehiä.
Hän iskosti heihin ajatuksen:
"Teidän tehtävänne nuorina mustina juristeina on hakea oikeutta."
Houston ja Marshall alkoivat -
murentaa "erillään mutta tasa-arvoisina" -periaatetta -
keräten voittoja korkeimmassa oikeudessa.
He vaativat University of Missourin rotuerottelun kumoamista -
ja onnistuivat.
He pureutuivat koko järjestelmään -
kyseenalaistaen korkeakoulujen rotuerottelun.
Tutkijakoulujen, farmasian tiedekuntien ja oikeustieteellisen…
Mutta heillä oli alusta lähtien ajatuksena -
kyseenalaistaa rotuerottelu peruskoulussa.
Tässä on Larry. Tämä on Larryn koulu.
Tilavat rakennukset, tilavat pihat…
Ja tässä on Tad. Hänkin asuu Clarksdalessa.
Tämä on Tadin koulu.
Se on aivan liian ahdas ja ränsistynyt.
Yksi tärkeimpiä esteitä rotuerottelun kaatamiselle -
oli se ajatus, etteihän siitä mitään haittaa ollut,
paitsi se, mitä mustat kokivat.
Moni ylläpiti yhä sitä harhaa,
että mustat haluavat olla mustien kanssa -
ja me oman väkemme kanssa,
ja kun se on tasa-arvoista, mitä se haittaa?
Mikä ongelma rotuerottelussa on?
Rotuerottelu oli ja on keino,
jolla yhteiskunta sanoo -
jollekin ihmisryhmälle, että he ovat alempiarvoisia.
Todistaakseen korkeimmalle oikeudelle, ettei erottelu voisi olla tasa-arvoista,
Thurgood Marshallin oli osoitettava rotuerottelun henkinen painolasti.
Hän nosti esiin nukkekokeen.
1940-luvulla psykologit Kenneth ja Mamie Clark -
näyttivät lapsille kaksi identtistä nukkea,
paitsi että toinen oli valkoinen ja toinen musta.
He kysyivät helpon kysymyksen:
"Kumpi nukke on tuhma? Kumpi kiltti?
Suurin osa kaikista lapsista sanoi,
että valkoinen nukke on kiltti ja musta nukke on tuhma.
Lapset oikeasti ajattelivat niin.
Näin nopeasti ja syvästi rotuerottelu iskosti rasismin -
lasten mieliin.
Nämä lapset pitivät itseään alempiarvoisina.
He hyväksyivät alemmuuden osaksi todellisuutta.
Se teki minut, tutkijankin…
surulliseksi.
Thurgood Marshall sanoi,
että jotta voidaan osoittaa 14:nnen lisäystä rikotun,
oli oltava todisteita erottelun haitallisista vaikutuksista.
Kenneth ja Mamie Clark -
osoittivat, että rotuerottelu vahvistaa alemmuuden ajatusta.
Mustat koululapset -
sisäistivät valkoisen ylivallan viestin.
Marshall työryhmineen oli valmis kyseenalaistamaan rotuerottelun -
peruskouluopetuksessa.
BROWN VS. OPETUSLAUTAKUNTA
"Kaikenlainen rotuerottelu, joka tähtää -
luokka- tai kastijärjestelmän pönkittämiseen,
on itsessään 14:nnen lisäyksen vastaista."
Korkein oikeus oli nyt valmis pohtimaan mustat ja valkoiset eri kouluihin -
määräävien asetusten sosiaalista merkitystä.
Mitä mustien kouluista seuraa?
Mitä valkoisten kouluista seuraa?
Minkä viestin se lähettää?
Rotuerottelu vaikutti mustien lasten sydämiin ja mieliin -
ja heikensi heidän kykyään osallistua demokratiaan.
Jos Dred Scott oli yksi korkeimman oikeuden -
suurimpia päätöksiä koskaan,
ainoa sitä tärkeämpi oli ehkä -
Brown vastaan opetuslautakunta.
"Koulutus on nykypäivänä kenties tärkein osavaltioiden -
ja paikallishallinnon tehtävä.
Se on hyvän kansalaisuuden perusta.
Se mahdollisuus on oikeus,
joka on annettava kaikille tasapuolisesti.
Niinpä julkisessa opetuksessa -
ei ole sijaa 'erillään mutta tasa-arvoisina' -opille.
Erilliset opetustilat ovat lähtökohtaisesti epätasa-arvoisia."
ROTUEROTTELU KIELLETÄÄN
PÄÄTÖS ON YKSIMIELINEN
Tästä alkoi laillisen rotuerottelun loppu tässä maassa.
Se vahvisti demokratiaa ja kansalaisuutta,
ja Brown vastaan opetuslautakunta oli vallankumous,
jonka saivat aikaan pääasiassa mustat lakimiehet.
KANSALAISOIKEUSJURISTI
He uskoivat, että laki antaa aina mahdollisuuden -
palauttaa se, mitä yhdenvertaisuus ja kansalaisuus oikeasti tarkoittavat.
Korkein oikeus alkoi tunnustaa,
että 14:nnen lisäyksen lakitekstin -
ja maamme todellisuuden välillä oli syvä ristiriita.
KORKEIN OIKEUS KIELSI ROTUEROTTELUN JULKISISSA KOULUISSA
Oli paljon juhlan aihetta, mutta moni asia huolestutti,
ja huoli osoittautui aiheelliseksi.
Brownin päätöksen jälkeen etelä sanoi: "Ei ikinä."
Päätöksestä seurasi massiivinen vastarinta.
Sitä kutsuttiin oikeasti nimellä "massiivinen vastarinta".
Olette vastarinnan joustamaton ydin.
Heitä on vastustettava.
Se oli hämmästyttävä hetki tässä maassa.
Tulee muistaa, että Prince Edward County Virginiassa -
piti julkiset koulut kiinni viisi vuotta -
suostumatta integrointiin.
Vaikka oli korkeimman oikeuden päätös, silti oli alueita,
jotka uhmasivat sitä joka käänteessä.
VALKOISTEN COLLEGE
Mitä tehdä, jos edes korkeimman oikeuden päätös -
ei johda oikeutettuun muutokseen?
Odotella?
Unelmoida?
Vai kääritäänkö hihat ja vaaditaan oikeuksia,
vaikka se voi maksaa hengen?
Brownin tapaus on vahva ilmaus sen puolesta,
että ihmisten tulee taistella.
Tavalliset ihmiset päättivät vaikuttaa.
Alkoi kehittyä hyvin voimakas ruohonjuuritason liike.
Brown-päätös tuli vuonna 1954.
Vuotta myöhemmin valkoiset miehet tappoivat -
14-vuotiaan Emmett Tillin,
joka oli miesten mukaan vislannut valkoiselle naiselle.
Yli 10 000 ihmistä käveli hänen arkkunsa ohi,
jonka pojan äiti jätti auki,
jotta, hän sanoi, "kaikki näkevät, mitä pojalleni tehtiin".
Olen Rosa Parks. Asun Montgomeryssa, Alabamassa.
Vuonna 1955 Rosa Parks päätti, ettei luovu paikastaan bussissa,
ja siitä sai alkunsa kansalaisoikeusliike.
NEEKERIT ULOS
Tie ei ollut ollut helppo 1960-luvulle tultaessa,
ja kaivattiin läpimurtoa.
Tiedämme kaikki, kuka Rosa Parks on. Hän on sankari.
Hän ei mennyt bussin perälle.
Outkast teki hänestä laulun.
Laskin "uhhuhit" ja "jeejeet",
ja loppu oli historiaa.
En olisi tässä, jos tarina päättyisi siihen.
Hän nousee bussiin, ja kuski pyytää häntä -
siirtymään auton perälle.
Hän sanoo: "Tämä on Alabama.
Täällä on laki, jota sanotaan Jim Crow'ksi."
Parks vastaa: "Olen saanut tarpeekseni. En nouse. En hitossa."
Ja tuo pieni järisyttävä teko sytytti liekin.
Ne jotka kannattavat, nouskoot seisomaan.
Se herätti Montgomeryn mustan väen,
ja Jim Crow -lain kumoaminen saa vauhtia.
Parksia miehineen hyljeksitään, eivätkä he saa töitä.
Nainen muuttaa Detroitiin, alkaa sihteeriksi.
Hän kohtaa vääryyksiä.
Hän sanoo: "Kaadan ne. Jos sielumme on vapaa,
niin on pian myös ruumiimme."
Hän jatkoi toimintaa intohimolla,
jolla hän uhmasi kuskia,
ja hän teki ikuisen vaikutuksen,
josta voimme ammentaa.
TASAVERTAISET OIKEUDET
Hän ei pyytänyt meitä seuraamaan valoaan.
Hän pyysi vain, että puolustamme sitä mikä on oikein.
"Rotuerottelu on runnellut mustia.
Joskus on vaikea sanoa, kummat ovat syvemmät:
fyysiset vai henkiset haavat.
Vain musta voi ymmärtää sen sosiaalisen lepran,
jonka rotuerottelu häneen istuttaa.
Jokainen törmäys määrättyihin rajoituksiin -
tietää taas uutta henkistä taistelua loputtomassa sodassa.
Vaadimme jatkossakin oikeutta,
koska vaatimuksissamme kaikuvat niin Jumalan tahto -
kuin kansamme perintö."
Noustuaan Montgomeryn bussiboikotin johtajaksi -
Martin Luther King Jr. sinkoutuu valokeilaan -
vain 26 vuoden iässä.
Nuoresta iästään huolimatta tri King omistautuu asialle.
Antakaa heille, mitä olemme heille velkaa ja mitä Jumalan antamat oikeudet -
ja perustuslailliset oikeudet vaativat.
Vuonna 1963 hänen omistautumisensa joutuu koetukselle,
koska hänen on saatava presidentti muuttamaan mieltään.
Iltaa, senaattori John F. Kennedy.
JOULUKUU
JFK:N VAALIKAMPANJA
En lepää, ennen kuin joka amerikkalaisella on perustuslailliset oikeudet.
Pystymme parempaan.
Kun John Kennedy pyrki presidentiksi vuonna 1960,
musta väestö alkoi kerääntyä hänen taakseen,
sillä hän oli kuunnellut kansalaisoikeusliikettä.
Kun vaalien aika koitti,
he äänestivät häntä sankoin joukoin.
Mutta hyvin nopeasti virkaan astuttuaan Kennedy alkoi perääntyä.
Neuvostoliitto teki läpimurron avaruudessa,
ja maailma miettii, olemmeko tieteen ykkösmaa.
Kaikki lehtiä lukevat ja kaikki USA:n kansalaiset -
eivät voi kuin ajatella,
että Yhdysvalloilla ei ole enää samaa imagoa -
kuin sillä oli vuosikymmen tai kaksi sitten.
John Kennedyä ei juuri kiinnostanut, mitä kansalaisoikeusliikkeessä tapahtui.
Kysymys kuuluu, voittaako tulevaisuudessa vapaus,
vai menestyvätkö kommunistit? Se on suurin kysymys.
Kennedy kampanjoi pääasiassa kylmällä sodalla.
Kansalaisoikeusliike hänen mielestään haittasi -
USA:n kylmän sodan käymistä.
Hänen hallintonsa ensimmäisinä vuosina tapahtui hyvin vähän.
Mustat uskoivat, että he tekivät Kennedystä presidentin -
ja halusivat hänen tekevän vastapalveluksen.
Mielestäni Yhdysvaltain presidentin on tullut aika -
allekirjoittaa presidentin asetus,
jolla rotuerottelu kielletään ja julistetaan perustuslain vastaiseksi -
perustuslain 14:nnen lisäyksen nojalla.
Yli kymmenen vuotta Brownin päätöksen jälkeen -
useimmat mustat koululaiset, jotka oli eroteltu Brownin aikaan,
kävivät yhä mustien koulua.
Kävi selväksi, että taistelu vain jatkui.
Kun kansakunta lähestyi vuotta 1963,
moni havahtui, että oli mennyt kokonainen vuosisata -
Lincolnin vapautusjulistuksesta.
Martin Luther King halusi Kennedyn -
antavan toisen vapautusjulistuksen,
joka kieltäisi rotuerottelun koko maassa.
Hän voisi yhdellä kynänvedolla -
hyvittää 14:nnen lisäyksen suojien ja oikeuksien kieltämisen.
Hän teki sitä samaa, mitä Frederick Douglass -
teki 1800-luvulla.
Martin Luther King sanoi:
"Et elä korkeimpien ihanteidesi mukaisesti."
Presidentti Kennedy ei ole tehnyt tarpeeksi,
ja häntä on muistutettava, että me valitsimme hänet.
Tri King halusi muistuttaa amerikkalaisia,
että tätä oli sanottu ennenkin ja epäonnistuttu,
ja nyt on aika sanoa se uudestaan ja onnistua.
Vuonna 1962 MLK toimitti presidentille toisen vapautusjulistuksen luonnoksen -
allekirjoitettavaksi.
JFK ei suostunut allekirjoittamaan sitä.
Se tuntui hänelle liian isolta askeleelta.
Hän ei yrittänyt välttämättä olla Lincoln.
Oli halu odottaa,
hidastaa asioita tässä muutostaistelussa.
King oli varma, että odottaminen on vaarallista.
Hän oli nähnyt rotuerottelun emotionaalisen ja psykologisen hinnan.
Taloudellisen eriarvoisuuden.
Rajalliset mahdollisuudet.
Joka päivä, kun hän viivyttelee,
joka päivä, kun aktivistit viivyttelevät,
musta kansa kärsii.
KOULUA EI OLE ROTUEROTTELUN TAKIA
Miksi erottelu jatkuu, vaikka se on julistettu laittomaksi?
Mikseivät rasistit luovu siitä? Siinä täytyy olla jotain muuta.
Se, millaisina jotkut valkoiset tuohon aikaan näkivät mustat,
sosiaalisena epäpuhtautena tai tahrana.
Minäpä kerron teille yhden pisaran säännöstä.
Jim Crow'n järjestelmässä -
yksikin pisara mustaa verta teki ihmisestä mustan. Mitä se tarkoittaa?
Sitä, että valkoiset kasvoivat ajatellen, että jos koskee mustaa ihmistä,
se tarttuu heihin.
Sitä, että valkoiset kaatoivat mieluummin altaaseen happoa -
kuin antoivat mustien uida siinä.
Miettikääpä. Kaatoivat mieluummin oikeaa myrkkyä -
kuin olivat kuvitteellisen lähellä.
Sitä yksi tippa tarkoitti.
Pohjimmiltaan se tarkoitti, että musta on myrkkyä.
Totta kai valkoiset vastustivat integrointia, kun pelkäsivät tartuntaa.
Ennakkoluuloisuus -
saa meidät uskomaan jotain täysin valheellista,
että kun on musta, on jotenkin sairas,
jottemme näkisi todellista tautia, josta maamme on kärsinyt liian kauan.
Rasismia.
Todellinen tauti on rasismi.
Mitä?
SE VAATII ROHKEUTTA! WALLACELLA SITÄ ON! ONKO SINULLA?
Yksi integroinnin vastustajista -
on Alabaman kuvernööri George Wallace.
Hän on valmis hyökkäämään 14:ttä vastaan suojellakseen valkoista ylivaltaa.
Kuvernööri Wallace…
nousee tervehtimään.
George Wallace oli klassinen Alabaman populisti,
mikä tarkoitti, että hän puolusti pientä ihmistä,
kunhan tämä oli valkoinen.
Etelään hyökkäsivät -
se saalistava onnenonkija ja liittovaltion joukot,
jotta se häpeällinen ja laiton 14. lisäys menisi läpi.
On tärkeää muistaa, että yleisesti ottaen -
etelän asenteen 14:ttä lisäystä kohtaan -
voi tiivistää seuraavasti:
liittovaltio ei voi määrätä osavaltioita.
Kuulin sen argumentin lapsuudessani kymmeniä kertoja.
14. lisäys oli petos. Sitä ei hyväksytty laillisesti.
Sitä ei tarvitse noudattaa.
Sanon: rotuerottelu nyt,
rotuerottelu huomenna,
rotuerottelu ikuisesti!
Nämä rotuerottelun purkukäskyt rikkoivat osavaltioiden oikeuksia.
Ja hän veti rajan.
Liittovaltion määräyksiä -
purkaa koulujen rotuerottelu ei noudatettaisi.
Hän sanoi, että jos joku musta haluaisi Alabamassa yliopistoon,
hän menisi itse koulun ovelle estämään sen.
Joka päivä tuhannet mustat ilmoittautuivat äänestäjiksi.
Kingin väki sai jatkuvasti valkoisten vihat niskaansa.
Pelottelette näitä ihmisiä,
pakotatte seisomaan sateessa ja estätte heitä rekisteröitymästä.
Rekisteröidymme äänestämään, sillä Yhdysvaltain kansalaisina -
meillä on siihen oikeus.
Väkivallaton käytös sekoittaa pakkaa,
koska kun joku hyökkää, iskut vain otetaan vastaan.
Tehdään sellaisia asioita, että joku haluaa hyökätä kimppuun.
Väkivallattomuuden voima tulee epäoikeudenmukaisuuden uhmaamisesta.
Se korostaa ristiriitaa.
Itse yrittää saada aikaan muutoksen, ja he yrittävät vastustaa muutosta.
Tri King puhui paljon siitä,
että moni halusi hänen palauttavan järjestyksen,
koska kansalaistottelemattomuus on kaoottista,
mutta meidän on luotava kriisi.
Muuten etuoikeutettu väki jatkaa menoaan -
ja on kuin vääryyttä ei olisikaan.
On kolme tapaa käsitellä vääryyttä:
Sen voi orjallisesti hyväksyä,
tai sitä voi vastustaa asein -
tai väkivallattomasti.
Voi hyvä isä.
Bayard Rustin oli monitaitoinen mies.
King muodosti liittoumaa.
Hän loi suhteet muihin aktivisteihin, myös Rustiniin.
Bayard oli ollut pasifisti,
ja hän oli yksi sen ajan kansalaisoikeusliikkeen -
johtavista intellektuelleista.
Ihminen elää ruumiillaan ja hengellään.
Jos niitä rikotaan, kaikki romahtaa.
Et ole ehkä koskaan kuullut nimeä Bayard Rustin.
Bayard Rustin toimi MLK:n kanssa,
ja itse asiassa häneltä tri King sai ajatuksen väkivallattomasta vastarinnasta.
Miksemme tiedä hänen nimeään?
No, koska hän oli avoimesti homo -
aikana, jolloin homoutta pidettiin mielisairautena ja rikoksena.
Hänet sysättiin syrjään liikkeessä, jolle hän omisti elämänsä.
Bayard sanoi kerran: "Jokaisessa yhteisössä tarvitaan -
joukko hurskaita häirikköjä.
Ainoa aseemme on kehomme,
ja ne pitää panna likoon, jotta pyörät eivät pyöri."
Bayard Rustin oli hurskas häirikkö.
1963 oli erittäin tärkeä vuosi -
koko maalle ja koko maailmalle.
Tässä vaiheessa King alkoi saada kritiikkiä,
että hän menee liian pitkälle ja liian nopeasti.
Tuo syytös,
kun vapautusjulistuksesta on kulunut sata vuotta,
on hänelle hämmentävä väite.
Saadakseen liikkeen oikealle raiteelle -
hänen täytyi saada liittovaltion hallinto toimimaan.
Hän halusi saada aikaan tilanteen, johon Kennedyn on reagoitava.
Kehitellä kriisin -
menemällä paikkaan, jossa rotuerottelu on voimakkainta.
BIRMINGHAMIN POLIISILAITOS
Birminghamin kaupunki toimii kansalaistensa hyväksi monin tavoin.
Mikään ei voita Birminghamin poliisia.
Bull Connorin poliisivoimilla oli hyvin raaka maine.
Koira ei lopeta, ennen kuin se on komentonsa suorittanut.
Minut raahattiin elokuussa putkaan.
Minua riepoteltiin niin rajusti, että mekkoni repesi.
Birminghamia kutsuttiin Amerikan Johannesburgiksi.
Valkoiset ja mustat on pidettävä erillään!
Siitä lainvalvojille maksetaan.
Mustat eivät saaneet töitä keskustan kaupoista.
Mustat kohtasivat hyvin usein väkivaltaa.
Elämä Birminghamissa on itselleni helvettiä.
Birminghamia kutsuttiin "Bombing-hamiksi",
koska dynamiitein hyökättiin niin usein mustia perheitä,
mustia aktivisteja -
ja jokaista valkoisten mielestä rajansa ylittävää mustaa vastaan.
"Jotkut varhaisimmista lapsuusmuistoistani -
ovat räjähtävän dynamiitin ääniä.
Terrorismi on osa historiaamme.
Se ei ole mikään vieras asia."
Bull Connor…
puhui usein radiossa ja antoi lausuntoja kuten:
"Valkoiselle alueelle on muuttanut neekereitä.
Odotettavissa on verenvuodatusta."
Ja veri todellakin vuosi.
Värillisten yhteisöissä kotimainen terrorismi oli liiankin tuttua.
Aina kun olemme vaatineet muutosta,
siitä on seurannut väkivaltaa.
Näin oli varsinkin "Bombing-hamissa".
KKK pommitti mustien koteja ja kirkkoja -
rangaistuksena kansalaisoikeuskokousten pitämisestä.
Mikään valtion virasto,
ei poliisi, ei armeija, ei kansalliskaarti, pysäyttänyt heitä.
Terroristien isoin innoittaja -
on oikeusjärjestelmä, joka sulkee heiltä silmänsä.
"Birmingham on integraation kovan vastustuksen symboli.
Jos saamme läpimurron Birminghamissa -
ja murrettua kunnolla rotuerottelun muurit,
se osoittaa koko etelälle,
ettei se voi enää vastustaa integraatiota."
KIVA KUN OLET BIRMINGHAMISSA
Liikettä.
Birminghamin mielenosoitusten aikaan -
Bull Connor pidätti ihmisiä ja heitti heidät vankilaan,
mutta mielenosoitukset eivät keränneet tarvittavaa julkisuutta,
eikä viesti mennyt Kennedylle asti.
Lähes epätoivoissaan -
hän päätti hankkiutua putkaan.
Hän johti marssia,
hänet pidätettiin,
ja siinä vaiheessa häntä huoletti,
että Birmingham-kampanja voisi epäonnistua.
Hän luki valkoisten uskonnollisten johtajien vastineen kampanjaan,
ja hermostui pahanpäiväisesti.
Hän oli uskonut, että uskonnolliset johtajat -
asettuisivat heidän tuekseen.
"Pyydämme sekä valkoisia että mustia -
noudattamaan lain ja järjestyksen ja terveen järjen periaatteita.
Ymmärrämme niiden kärsimättömyyden,
joiden mielestä heidän toiveensa toteutuvat hitaasti,
mutta nämä mielenosoitukset ovat -
ovat harkitsemattomia ja ennenaikaisia."
Pappisväki kirjoitti avoimen kirjeensä -
luullen, ettei siihen reagoida sen isommin.
Mutta he saivatkin kuuluisan, oikeutta vaativan viestin,
joka oli kirjoitettu putkasta käsin.
"Hyvät kollegat,
täällä Birminghamin putkassa ollessani törmäsin taannoiseen lausuntoonne,
jossa kutsutte nykytoimiani "harkitsemattomiksi ja ennenaikaisiksi".
Hän alkoi kirjoittaa vessapaperille -
ja sanomalehtien reunoille.
Hänelle ei annettu putkassa kirjoituspaperia,
jolle kirjoittaa.
Hänellä ei ollut kirjoja. Hänen täytyi luottaa muistiinsa.
"Olen jo vuosia kuullut sanaa 'odota'.
Se soi pistävän tuttuna kaikkien mustien korvissa.
Kun etunimeksi tulee 'neekeri',
toiseksi nimeksi 'poika',
ja sukunimeksi 'John',
ja vaimosi ja äitisi eivät saa koskaan kunnioitettua rouvan titteliä,
alatte ymmärtää, miksi odottaminen on meille niin vaikeaa.
Tämä odottaminen…
on lähes aina tarkoittanut 'ei koskaan'".
Mustat eivät pysty puhumaan mistään muusta -
kuin täydestä integraatiosta.
Tässä kirjeessä tri King puhuu "maltillisten valkoisten" vaarasta.
Hän sanoi, että maltillinen valkoinen on vaarallisempi kuin klaanilainen,
koska se maltillinen hokee taas,
että meidän täytyy odottaa.
Vaiheittainen lähestymistapa on saatu pidettyä hyvin hyllytettynä.
Tilanne on päällä. Tiedämme sen.
Se tuli liian nopeasti.
Valkoiset liberaalit hokevat "odota", koska "ei" tekisi heistä rasisteja.
"Odota" kuulostaa kärsivälliseltä, järkevältä, ajattelevaiselta.
Mielestäni hän kirjoitti sen kirjeen presidentti Kennedylle -
ja kaikille, jotka pitivät moraalisesti oikeana väittää,
että ihmisten ilman oikeuksiaan tulisi odottaa niitä.
"Joskus tällä viikolla -
meidän pitäisi tavata mustien johtajia,
Martin Luther King ja joitakin muita,
ja puhua heille asioista, joita yritämme tehdä."
"Ongelma on se, että Kingiä pidetään meidän miehenämme.
Mitä hän tekeekin, meitä luullaan osallisiksi,
eli hänelle on saatava tukea.
King on nyt niin kuuma peruna, että tahtoisin -
mukaan ensin etelän kuvernöörejä, pormestareita tai liikemiehiä."
Hän pyrki poliitikkona säilyttämään poliittisen valtansa.
Hän oli myös valkoisista maltillisista vaikutusvaltaisin,
ja jos hänet saataisiin sille kannalle, että Kingin toimet ovat oikein,
se olisi Kingille suuri voitto.
Kingin kirje on väkevä.
Hän vaatii toimia -
ja aikoo tehostaa sanojaan radikaalilla uudella strategialla.
Tehdä jotain, mitä edes presidentti ei voi sivuuttaa.
"En ollut lapsena rohkea. En joutunut tappeluihin.
Hyökkäsin vain matikan tehtävien kimppuun, eli kyse ei ollut lainkaan rohkeudesta.
Vaan siitä, että uneksin paremmasta elämästä."
Tässä vaiheessa kuvaan astuu teinejä,
jotka ovat halunneet osallistua mielenosoituksiin.
He ovat vasta lapsia.
Normaalitilanteessa -
King olisi pitänyt sitä liian vaarallisena.
Mitä jos joku loukkaantuu pahasti? Joku voi kuolla.
Mutta hän alkoi olla niin epätoivoinen.
Hänen piti saada voitto, ei vain itsensä,
vaan niiden nuorten puolesta.
Lasten ristiretki alkoi 2. päivänä toukokuuta 1963.
Mukana oli jopa vain 7-vuotiaita.
Satoja lapsia pidätettiin.
Heidät lähetettiin putkaan samoissa koulubusseissa,
jotka veivät heidät kouluun.
Päätettiin, että vaarasta huolimatta -
he osallistuisivat väkivallattomaan vastarintaan.
He tiesivät riskin ja päättivät sen olevan sen arvoista.
Lapset tulivat kirkoista ja marssivat kaduille,
ja he iloitsivat.
Bull Connoria pisteli.
Hän piti lapsia kiusankappaleina, joista oli päästävä eroon.
Bull Connor määräsi paikalle koirat ja paloletkut.
Teinien ja lasten päälle.
He taipuivat.
Painuivat katuun paloletkun vesisuihkun voimasta.
Martin Luther King osasi hyödyntää julkisuutta,
ja hän tiesi, että valkoisten väkivallan -
ja mustien väkivallattomuuden kontrasti -
pakottaisi Amerikan valkoisia katsomaan oikeasti peiliin.
Juuri tätä reaktiota Martin ja muut hakivatkin.
Se järkytti maailmaa.
Se oli Yhdysvalloille todella noloa.
Se ei voinut mitenkään olla 14:nnen lisäyksen mukaista.
Se ei voinut olla amerikkalaista unelmaa.
Se spektaakkeli kertoi jotain olennaista siitä,
ketkä Amerikkaa yrittivät pelastaa,
ketkä yrittivät toteuttaa 14:ttä lisäystä,
ja ketkä seisoivat tiellä.
Lehtien etusivut ympäri maailmaa -
kirkuivat kuvia poliisista pahoinpitelemässä nuoria, lapsia.
Se sai kylmän sodan ideologian näyttämään naurettavalta.
Olemme muka vapauden kansakunta Neuvostoliittoa vastaan,
mutta meillä väki vaatii aitoa vapautta,
ja poliisi hyökkää heidän kimppuunsa.
Henkilö, joka pitää käsissään valtaa -
tehdä amerikkalaisesta unelmasta totta,
sattuu olemaan valkoihoinen.
Kennedyn hallinto seurasi katujen tapahtumia -
ja tajusi, että Amerikan rotujakoon -
ei ollut kiinnitetty tarpeeksi huomiota.
Jotkut ottivat yhteyttä Valkoiseen taloon ja presidenttiin -
ilmaisten närkästyksensä.
Ennen noita protesteja vain viisi prosenttia kansasta -
piti kansalaisoikeuksia tärkeimpänä kotimaan asiana -
Yhdysvalloissa.
Protestien jälkeen 50 prosenttia piti kansalaisoikeuksia -
tärkeimpänä asiana.
Tässä on yksi Amerikan suurista hahmoista,
tri Martin Luther King.
Tärkeä osa Kingin strategiaa -
on tuloaan tekevä televisio.
Moni vaaransi henkensä -
julkaistakseen esseitä, puheita ja lehtiä taistelussa oikeuden puolesta,
ja kohtasi haasteita saadakseen viestinsä julki.
Mutta nyt, ensi kertaa, amerikkalaiset saavat viestin heti -
suoraan olohuoneisiinsa.
Sosiaalinen vallankumous ei voi olla koskaan täysin siistiä.
He näkevät iltaisin uutisista, mitä mustille tapahtuu.
He todistavat vääryyttä omassa maassaan tietäen, että sen on loputtava,
ja se vääryys henkilöityy erityisesti -
Alabaman kuvernööriin George Wallaceen.
Alabaman yliopiston kampuksella Tuscaloosassa -
on tiukka poliisivartionti.
Hän lupasi kampanjassaan seisoa itse oviaukossa -
ja estää viimeisen valkoisten yliopiston integroinnin.
Oikeus oli määrännyt, että George Wallacen -
oli päästettävä mustat opiskelijat University of Alabamaan.
George Wallace ei aikonut antaa periksi.
Wallace halusi tehdä Kennedylle ja hallitukselle selväksi,
että aikovat panna hanttiin kaikin mahdollisin keinoin.
Jonkun oli annettava periksi.
Alabaman kuvernöörinä ja ylituomarina -
pyhä velvollisuuteni on seistä edessänne -
edustamassa tämän osavaltion ja sen kansan oikeuksia -
sekä tuomita ja kieltää tämä keskushallinnon -
laiton ja joutava teko.
Wallace kielsi kaiken, mitä Amerikka edusti.
Hän kielsi mustien opiskelijoiden oikeuden tasavertaisuuteen,
jonka 14. lisäys määräsi -
mukaan lukien mahdollisuuden käydä haluamaansa koulua.
"Se oli polttava päivä.
Se oli vaarallinen päivä.
Kukaan ei tiennyt, mitä tapahtuisi.
Ei tehnyt mieli livahtaa sisään. Ei tehnyt mieli mennä takaovesta.
Vaikka Wallace seisoi ovella,
minulla oli oikeus mennä siihen kouluun."
Kennedy ei vieläkään tuntenut kansalaisoikeusliikkeen vaatimuksia -
itselleen läheisiksi.
Kun hän näkee, miten antaumuksella -
tämä virkamies vastustaa mustia,
hän vakuuttuu, että liittovaltion on puututtava asiaan.
Tässä vaiheessa Kennedy myöntää, että Wallace on mennyt liian pitkälle.
Kansalliskaartin joukot saapuvat iltapäivällä.
Alabaman kansalliskaarti saa presidentti Kennedyltä käskyn -
pakottaa Wallace integroimaan University of Alabaman.
Nyt kenraali kohtaa kuvernöörin -
liittovaltion edustajana.
Wallace tiesi, että hän oli hävinnyt.
Liittovaltio voittaisi.
Tämä oli se hetki, kun kuvernööri George Wallace Alabamasta -
poistui koulun ovelta.
Hän luovutti, käveli pois…
ja kaksi opiskelijaa pääsivät sisään.
Kennedy päätti mennä sinä iltana televisioon.
Hän sai oivalluksen.
Hän tajusi, että nyt hänen olisi toimittava.
Nyt puhuu Yhdysvaltain presidentti -
suoraan Washingtonista.
Hyvää iltaa, kansalaiset.
"Tämän kansakunnan perustivat taustoiltaan erilaiset miehet.
Tämän maan perusajatus on, että kaikki ovat tasa-arvoisia."
Kun mietin sitä puhetta,
ajattelen sitä, miten Lincoln lopulta reagoi -
sisällissodan moraaliseen ongelmaan.
Mielestäni molemmissa tapauksissa oli presidentti, joka oli haluton -
kohtaamaan tapahtumien moraaliset seuraamukset,
joka oli vihdoin vakuuttunut, että on noustava ajan tasalle.
"Sata vuotta on kulunut siitä, kun presidentti Lincoln vapautti orjat,
mutta heidän perillisensä ja pojanpoikansa eivät ole vieläkään täysin vapaita."
Heitä ei ole vieläkään vapautettu vääryyden kahleista.
Heitä ei ole vieläkään vapautettu sosiaalisesta ja taloudellisesta sorrosta.
Tämä kansakunta ei toiveistaan huolimatta -
voi olla täysin vapaa, ennen kuin kaikki sen kansalaiset ovat vapaita.
Hyvät amerikkalaiset, tämä ongelma on meidän kaikkien edessämme.
Fraasi "hyvät amerikkalaiset",
jota hän toistaa yhä uudestaan, aivan kuin saarnaisi,
on se syy, miksi King alun perin vetosi 14:nteen lisäykseen.
Kennedy kehottaa etuoikeutettua väkeä -
tunnustamaan tummempi-ihoisen väen ihmisyyden ja kansalaisuuden.
Heitä on kohdeltava kuten itseä toivoo kohdeltavan.
"Kuka meistä suostuisi vaihtamaan ihonsa väriä -
ja asettumaan hänen paikalleen?
Kuka meistä tyytyisi olemaan kärsivällinen ja odottamaan?"
Kun huomioidaan kaikki, mitä mustille on tapahtunut,
teidän ei tarvitse odottaa enää yhtään.
Siksi pyydän kongressia säätämään lain.
Hän teki viimein sen, mitä Martin oli häneltä pyytänyt -
paljon aiemmin, vapautusjulistuksen vuosipäivänä,
jolloin hän ei suostunut antamaan kansalaisoikeuslakia.
Se on yksi syvällisin puhe -
Amerikan presidentiltä sitten Lincolnin.
"Tämän maan on nyt aika täyttää lupauksensa."
King varmaan yllättyi sen puheen kuullessaan,
koska etelässä vaikuttava liike -
oli patistanut Kennedyä tekemään sen.
Siksi pyydän kongressia säätämään lain, jonka nojalla -
kaikilla amerikkalaisilla on oikeus saada palvelua julkisissa tiloissa.
Hotelleissa, ravintoloissa, teattereissa, myymälöissä ja vastaavissa yrityksissä.
Tämä on mielestäni perusoikeus.
Hänen kansalaisoikeuslakinsa nojaisi 14:nteen lisäykseen -
ja takaisi oikeuden yhdenvertaiseen oleskeluun julkisissa tiloissa.
Kukin amerikkalainen, asuinpaikasta riippumatta,
pysähtyköön tutkimaan omatuntoaan.
Hän puhui ensi kertaa kansalaisoikeuksien uudistustarpeesta moraalisena kysymyksenä.
King saavutti tavoitteensa -
saada Kennedyn hallinto toimimaan.
MARSSI WASHINGTONIIN
Kehitys sai vauhtia, ja sen symboli oli King.
Mielenosoituksia oli Chicagossa,
San Franciscon lahden alueella -
ja myös New Yorkissa.
Kaiken huipennus oli marssi Washingtoniin.
Olin vasta 19-vuotias -
ja päättänyt, että haluan marssille mukaan.
Kasvoin pikkukaupungissa New Mexicossa. Mustia oli vähän,
ja nyt yhtäkkiä mustia oli enemmän kuin olin koskaan nähnyt.
Tunsin nahoissani, että se oli jotain erityistä.
Useimmat, jotka ovat kuulleet hänen puheestaan Washingtonissa,
ajattelevat, että se liittyi siihen, miten hänen lapsensa kasvavat -
ja miten ihminen tulee tuntea -
"ei ihonvärin, vaan luonteen perusteella", tai jotain,
ja he ovat varmaankin kokonaan unohtaneet puheen ensimmäisen osan.
Sata vuotta sitten -
eräs suuri amerikkalainen, jonka symbolisessa varjossa tänään elämme,
allekirjoitti orjien vapautusjulistuksen.
Mutta sata vuotta myöhemmin mustat eivät vieläkään ole vapaita.
Kuten monet kuulijat,
minäkin luulin, että kyse oli vain Kennedyn kansalaisoikeuslaista.
Mutta King teki ja sanoi hyvin paljon muutakin.
"Amerikka on antanut mustille kelvottoman šekin.
Šekin, joka on palautunut merkinnällä: 'ei katetta'".
Mutta emme usko, että oikeudenmukaisuuden pankki olisi vararikossa.
Olemme odottaneet,
että vapautusjulistuksen lupaus täytetään.
Olemme odottaneet, että 14. lisäys toteutuu.
Sata vuotta kärsivällisyyttä on varsin tarpeeksi.
VAADIMME YHTÄLÄISIÄ OIKEUKSIA!
"Nyt on aika tehdä totta demokratian lupauksista."
Ihmiset sanovat: "Miksette voi odottaa?" Tai: "Kyllä asiat vielä muuttuvat."
Emme voi odottaa.
"Tämän hetken sanelema kiivas pakko."
EN VOI
EN SUOSTU
Nyt on aika.
Tri King ymmärsi, ettemme kestäisi juuri kauempaa,
että kärsivällisyyden ja odottamisen aika oli ohi.
Nyt on aika.
"Odota" tarkoittaa lähes aina "ei koskaan".
"Odota"-kehotusta seuraa taas "odota" ja aina vain "odota",
kunnes kuolet etkä ehdi nähdä niitä oikeuksia,
joiden edestä olet taistellut.
Nyt on aika.
Se oli radikaali vaatiessaan välitöntä muutosta.
"Olisi kohtalokasta, jos kansakuntamme ei ymmärtäisi hetken kiireellisyyttä."
Se oli lupaus tasavertaisuudesta lain edessä.
Se oli lupaus tehdä kaikki tarvittava,
jotta juuri se,
mitä 14. lisäys oli vaatinut,
oikeasti toteutettaisiin.
Ne olivat jo olemassa olevia oikeuksia.
Ei kyse ollut uusista pyynnöistä.
Kyse ei ollut palveluksesta.
Vaan sen lupauksen pitämisestä,
joka on uuden amerikkalaisen yhteiskunnan perusta.
Tri King sanoi, että ette saa levätä, koska minä en saa levätä.
Kukaan meistä ei nuku.
Kukaan meistä ei nuku, ennen kuin asia on selvä.
EN SAA HENKEÄ
Odottaminen vaarantaa lapset.
Odottaminen vaaransi vanhempani.
Odottaminen vaarantaa yhteisöni.
Odottaminen vaarantaa työpaikkani.
Odottaminen vaarantaa kykyni vetää henkeä.
Minulla ei ole aikaa odottaa.
"Kansalaisoikeusliikkeen uusi puhti -
ei katoa eikä kuihdu.
Olemme valmiita kärsimään ja jopa asettumaan hengenvaaraan -
todistaaksemme totuuden kuten sen näemme.
Se voi tarkoittaa vankilaa.
Se voi tarkoittaa jopa fyysistä kuolemaa.
Mutta jos fyysinen kuolema on hinta, jolla voi vapauttaa -
lapsensa pysyvältä hengen kuolemalta,
mikään ei voisi olla vapahtavampaa."
Martin Luther King kuoli 20 minuuttia sitten.
"Mustat ovat oppineet tuntemaan oman voimansa -
ja päästävät sen valloilleen yhä uudelleen.
He ovat nousseet epätoivon laaksosta.
He ovat löytäneet voiman taistelusta,
ja jäivät he eloon tai eivät,
he eivät enää koskaan matele tai peräänny."
Vuoden 1964 kansalaisoikeuslaki -
on voimakas vastaus 14:nnen lisäyksen toimeenpanon vaatimukseen.
Se ei ollut taistelun loppu, mutta se oli merkkipaalu -
pitkällä tiellä kohti täyttä kansalaisuutta.
Se muistuttaa, että oikea aika vaatia oikeutta -
on aina nyt.
NYT!
Kuten tri King ja monet muut kautta historian meille opettivat,
protesti luo paineen,
jolla politiikkaa muutetaan.
Kun tämä parin viikon päästä katoaa uutisista,
meidän on yhdistyttävä.
On mentävä vaalipolitiikkaa pidemmälle ja järjestäydyttävä yhteisöissämme.
Sillä kun kieltäydymme odottamasta,
kun lakkaamme tyytymästä,
katsokaa, mihin me yhdessä pystymme.
Ja katsokaa, keitä muita voimme innostaa taistelemaan tasa-arvonsa puolesta.
Kannatan vapautta ja tasa-arvoa kaikille,
ja yksi suuri sorrettu ryhmä Amerikassa ovat naiset.
Haluamme päättää omasta kehostamme ja haluamme yhtäläiset mahdollisuudet.
Haluamme, että 14. lisäys koskee myös naisia.
Tekstitys: Päivi Vuoriaro