Hvad tænker du på, når du tænker på Amerika?
En virkelig hård bold.
Hvilke ord tænker du på?
Retfærdighed? Frihed? Ligestilling?
Hvad med statsborgerskab?
Til amerikanerne, de nyeste amerikanere.
Det har været en bemærkelsesværdig rejse for jer alle.
Det amerikanske stof holdes sammen med disse kraftfulde idéers tråd.
Folk har kæmpet og mistet livet over definitionerne af disse ord,
men hvad betyder de egentlig?
-Hvad vil vi have? -Retfærdighed!
-Hvornår? -Nu!
Hver dag som amerikanere står vi på arven efter denne kamp.
Og vi udfordres konstant til at leve op til disse idealers løfte.
Det 14. forfatningstillæg…
Det 14. tillæg skal gælde for kvinder.
Det 14. forfatningstillæg citeres i flere retssager end noget andet tillæg.
Fra dets stadfæstelse til i dag har dets relevans aldrig vaklet,
og alligevel kender vi det knap nok.
Det, der overrasker mig, er, at almindelige amerikanere
ufortrødent taler om det første tillæg.
Der er amerikanere, for hvem det andet tillæg er det vigtigste.
Men den måde, hvorpå vi tænker på os selv som amerikanere,
det, vi er mest stolte af,
og den måde, hvorpå vi tror, vi er frie,
er rodfæstet i det 14. tillæg.
Så da jeg hørte om det, måtte jeg bare fortælle om det.
Derfor er vi her nu.
Kør.
Værsgo!
At fortælle vores historie, dets historie.
Historien om det 14. forfatningstillæg.
ARTIKEL XIV
Det 14. forfatningstillæg.
Du behøver ikke kunne det udenad, men det er kernen i Amerikas løfte.
Og det lyder sådan her.
Hvis du er født i Amerika, er du statsborger.
Simpelt, ikke?
Og ifølge loven får alle i Amerika det, man kalder "lige beskyttelse".
Så vi har alle de samme rettigheder og den samme juridiske beskyttelse,
og ingen kan tage dem væk uden retmæssigt grundlag.
Alle skal have en chance.
Så ifølge det 14. tillæg spiller vi alle på samme hold.
Og hvor enkelt det end lyder, er det revolutionerende.
Det er det, den amerikanske drøm er lavet af.
Uden det 14. tillæg ville jeg ikke være statsborger i USA.
Uden det 14. tillæg var der formodentlig ingen lige ret til ægteskab.
Jeg er gift med en hvid mand,
hvilket slet ikke ville være muligt uden det 14. tillæg.
Det grundlæggende løfte, der fremsættes i det 14. tillæg,
er løftet om et ligeværdigt samfund.
Som barn i Philadelphia kendte min familie til ulighederne i dette land,
men på trods af deres kamp
troede mine forældre og bedsteforældre helhjertet på det amerikanske løfte,
og jeg har set, hvordan det 14. tillæg baner vejen for den amerikanske drøm.
I hjertet af det 14. tillæg findes definitionen på statsborgerskab i Amerika.
Gennem denne definition gives og forsvares alle de rettigheder, vi værner om.
STATSBORGER
Denne historie
tager os tilbage til en tid, før det 14. tillæg eksisterede,
før slaveriet blev afskaffet i Amerika.
Vi begynder med en mand, Frederick Douglass.
Du har måske hørt hans navn før, men han er meget mere end sin fede afro.
Frederick Douglass fødes i slaveri på et tidspunkt,
hvor slaveri har været en del af dette land i næsten 200 år.
Ingen forventede, Douglass ville blive fri eller lede en revolution.
På trods af risikoen for hårde repressalier
bryder Douglass loven ved at lære sig selv at læse,
og skønt hans første forsøg på at slippe fri mislykkes,
giver han ikke op.
Som 20-årig lykkes det ham at flygte til New York City.
Vi møder ham der.
DOUGLASS FLYGTER, 1838
"Jeg er i New York City og i sikkerhed.
Jeg går rundt i menneskemylderet blandt Broadways strålende vidundere.
Min barndoms drømme er nu opfyldt.
Jeg er i en fri stat og har fri jord under fødderne.
Sikke et øjeblik."
Da Frederick Douglass ankommer til nedre Manhattan som flygtet slave,
føler han først en ubeskrivelig eufori.
Han ånder den frie luft for første gang i sit liv.
Han prøvede at undslippe slaveriet før, og nu har han endelig opnået sin frihed.
Og han støder ind i en fyr,
han kender fra Maryland, som også var slave der,
og som Douglass kender som Jake.
Fyren siger: "Det er ikke længere, hvem jeg er.
Jeg er William Dixon i New York."
Hr. Dixon siger til ham: "Stol ikke på nogen.
Vi kan ikke stole på hinanden.
Alle her kan forråde dig."
Dixon siger til Douglass, han skal holde øje med slavefangerne.
"Vær på vagt."
Der er også historier om sorte og hvide slavefangerkredse.
Det er meget enkelt.
Douglass er mange penge værd.
De er lovmæssigt ejet af en person, som har krav på dem
og kan sende slavefangere ud for at genvinde sin ejendom.
En pris på deres krop, en pris på deres eksistens.
Fra det øjeblik, han er fri,
indser han, at han ikke er fri.
Bare fordi samfundet og lovene ikke anerkender dig som borger,
betyder det ikke, at der ikke er nogen, der kræver de rettigheder.
Douglass var en af dem, der krævede sine rettigheder som borger,
på trods af at landets love afviste dem.
Før det 14. tillæg findes der et åbent og uomtvisteligt spørgsmål:
Hvad gør en person til borger i USA?
For afroamerikanere er statsborgerskab et meget diskuteret,
meget omstridt og meget rodet spørgsmål.
Statsborgerskab er retten til rettigheder.
Du har ret til at deltage, du har stemmeret,
du har ret til at tilkalde regeringen og til at få beskyttelse mod regeringen.
Alle de ting, vi tager for givet,
fordelene ved lovene, beskyttelsen mod vold,
at folk retsforfølges, hvis de skader os.
Hvis du ikke er statsborger, kan du ikke udnytte dem.
"Jeg brugte dagen på at samle blomster og lave dem til guirlander,
mens min fars lig lå bare et par kilometer fra mig.
Hvad betød det for mine ejere?
Han var blot en ejendom.
Desuden syntes de, at han havde forkælet sine børn
ved at lære dem at føle, at de var mennesker.
Det var en blasfemisk lære for en slave.
Indbildsk for ham
og farlig for slavemestrene.
Du har aldrig vist, hvad det er at være slave.
At være helt ubeskyttet af lov eller skik.
At lovene reducerer dig til en løsøregenstand.
Helt underlagt en andens vilje."
Der var folk, der sagde, at statsborgerskab kun tilhørte hvide.
Amerikas Forenede Stater havde ikke tænkt sig,
at de farvede skulle indgå i den definition.
Ejendommeligt nok tænkte grundlæggerne ikke meget på statsborgerskab.
VI, FOLKET
Den oprindelige forfatning er tavs om emnet statsborgerskab.
Der er ingen forklaring på, hvordan nogen bliver statsborger,
samt hvem er eller ikke er statsborger.
I det rum med det udefinerede udtryk, statsborger,
kunne racismen blomstre.
"Alle mænd er skabt lige" er et grundlæggende ideal i Amerikas forfatning.
Vi forstår i dag, at dette ideal var forankret i forfatningen,
men absolut ikke en realitet.
Forfatningen taler højt og flot om frihed.
Bla, bla, frihed, bla, bla, den perfekte forening,
men den har også trefemtedelskompromiset.
Det starter fint.
Repræsentanter baseres på antallet af frie personer. Fedt.
Undtagen indianere. Ikke sejt.
Og tre femtedele af alle "andre personer".
Det er den forfatningsmæssige måde at sige "afrikansk" på.
Forestil dig det. Tre femtedele person?
Vi opdeler bare menneskeheden i brøker.
Hvordan skete det? Syden ville have større repræsentation,
så de hævdede, at slaver fortjente repræsentation, men ikke rettigheder.
I har lige gennemført en revolution om det rod.
Kan I slet ikke se ironien?
Størstedelen af de første 16 præsidenter var slaveejere.
Intet under, at slaveriet ikke bare døde ud.
Og det gav slaveejere det juridisk argument,
at forfatningen godkender slaveri,
at behandle mennesker som lovmæssig ejendom.
Landet var baseret på uafhængighedserklæringen og på slaveri.
Så slaverne betragtedes som borgere af moralsk værdi og værdighed,
men de var ikke borgere juridisk set.
Nogle abolitionister, som Frederick Douglass,
har en farlig idé om, at slaver faktisk er borgere.
Hvad sker der så?
De vil se, om de kan få offentligheden til at støtte denne idé.
Sorte født frie i nordstaterne, som Frances Harper,
deler historien om undertrykkelse gennem essays og poesi.
"Vi er sammenbundet i et stort menneskebundt,
og samfundet kan ikke trampe på de svageste af sine medlemmer
uden at blive forbandet i sin egen sjæl."
Folk som Maria Stewart taler offentligt om antislaveri.
"Det er ikke hudens farve, der gør manden,
men det er de principper, der findes i sjælen."
Harriet Jacobs og hendes bror John Jacobs afslører deres oplevelser med slaveri
for at provokere amerikanere til handling.
"Alle mænd er skabt frie og lige og udstyret med umistelige rettigheder.
Hvor er den farvede mands rettigheder i dagens Amerika?"
Abolitionistbevægelsen er en fascinerende del af historien,
som er svær at forstå, fordi den var så mangfoldig.
ANTISLAVERIMØDER
En gren af abolitionistbevægelsen tror på, at forfatningen er ond,
at den går ind for slaveri.
De sagde, at forfatningen var en pagt med døden og en aftale med helvede.
De sagde, at forfatningen burde tilintetgøres.
"Vi opløser Unionen."
Men der var en anden fløj.
Og det mest berømte medlem var Frederick Douglass.
Douglass' første selvbiografi er et risikabelt projekt.
Det var risikabelt som slave og flygtning at reklamere for sig selv.
Han er stadig i formel juridisk forstand en slave.
Han er en person med en pris, ikke fri mand.
Det blev straks en klassiker og er det stadig.
Den læses overalt.
Det var kritisk på det tidspunkt at have en som Frederick Douglass,
en sort mand, en tidligere slave,
som kunne tale personligt om oplevelsen af slaveri,
fra en menneskelig dimension.
Han sagde ofte, at hans største frygt som slave
ikke så meget var faren for hans krop, som faren for hans sind.
Internaliseringen af idéen om, at nogle mennesker fødes til at være frie,
og andre fødes til at være slaver.
Der er et øjeblik i hans første selvbiografi,
hvor han stopper op og spørger:
"Hvorfor er jeg slave?"
Det er et gammelt eksistentielt spørgsmål.
Hvorfor er jeg slave?
Når de andre hvide børn, jeg ser,
er frie til at vokse op, til at have bøger,
fri til at blive uddannet, til at flytte og rejse.
Hvorfor er jeg slave?
Han ved, hvordan det føles. Slaveriets brutale udnyttelse.
Han har besluttet, at han vil kæmpe.
Han rejser verden rundt og taler om sin erfaring som slave,
om behovet for de sortes frihed.
Det er den sag, han vier sit liv til.
Han havde et talent. Han kunne tale.
Han var sikkert 1800-tallets største taler.
Han var så imponerende, at de sydlige apologeter påstod,
at han aldrig var slave,
at han var hentet fra et andet land, at han var skuespiller.
Der er ingen tvivl om, at selv han skrev det.
Fra 1848 fortsætter han med at styrke sin offentlige profil.
Han udgiver The North Star,
som bliver utroligt populær blandt hvide abolitionister.
Douglass fremsætter et argument,
som forbliver det samme, for en overgang fra slave til borger.
I 1852 er Frederick Douglass nok den mest berømte sorte person i verden.
Han forstod, at det, han sagde, ville få store konsekvenser
for den strategi, som antislaveribevægelsen ville vælge.
Hans argument var, at forfatningen er et antislaveridokument.
Et frihedsdokument.
Han mente, at for De Forenede Stater med deres uafhængighedserklæring
og med deres revolutionære tradition
var slaveri ikke noget, der skulle tolereres.
Douglass mente ikke,
grundlæggerne havde skabt et dokument, der stadfæstede slaveri,
men tværtimod et dokument,
der garanterede enhver mands ret til selvstyre,
til frihed og menneskerettigheder.
Han troede og ønskede at tro,
at folk som ham virkelig var en del af det nationale samfund.
DOUGLASS FLYGTER, 1838
Kvindernes Antislaveriforening i Rochester, New York,
inviterede Frederick Douglass til at tale den fjerde juli.
Seks hundrede mennesker kom til Corinthian Hall til denne begivenhed.
Men hans publikum var ikke kun de 600 tilstedeværende den dag,
hans publikum var os.
Hans publikum var fremtiden.
Lad mig forklare.
De 600 folk i publikum er især hvide mænd og kvinder.
De er generelt enige med Frederick Douglass.
Men Douglass ved, at der er forskel på at være enige teoretisk set
og egentligt at forstå virkeligheden.
For virkelig at få dem til at forstå
må han fortælle sandheden om dem selv
i 1852.
Det her kunne blive interessant.
"Kære medborgere.
Underskriverne af uafhængighedserklæringen var modige mænd.
Jeres forfædre gjorde det.
Og i dag høster I frugten af deres succes."
Douglass får publikum til at føle sig godt tilpas med den fjerde juli.
Han siger, at grundlæggerne var genier.
De skabte den smukke ting, man kalder den amerikanske republik.
Han starter meget roligt.
Og så siger han pludselig: "Undskyld mig."
"Hvorfor skal jeg tale her i dag?
Hvad har jeg at gøre med jeres nationale uafhængighed?
Den fjerde juli er jeres, ikke min. I kan glæde jer.
Jeg må sørge.
Ønsker I, borgere, at spotte mig ved at bede mig tale her i dag?"
Og så brager han frem mod sit publikum
med en endeløs liste over slavehandelens frygt og rædsel,
slaveauktionerne i Syden.
Han får publikum til at føle deres sanser.
Han fortæller dem, hvordan der lugtede på et slaveskib.
Han fortæller dem om en kvindes gråd, mens hendes barn blev solgt.
Han fører dem til det skrækkelige hjerte af slaveriet.
"At berøve dem deres frihed med ulønnet arbejde,
at tæske dem med kæppe, at flænse dem med en pisk,
at slå deres tænder ud og brændemærke dem.
Jeres råb om frihed og lighed,
jeres prædikener og taksigelser er rent hykleri.
Der er ikke en nation på jorden,
der er skyldig i mere chokerende og blodige skikke end det amerikanske folk."
Han taler til dem, der er på hans side og siger:
"I er ikke nok på min side. I gør ikke nok for at bekæmpe slaveri.
Det er 1852.
Jeg har været fri i 14 år, men det foregår stadig."
Dette er en nation, der skal være bygget omkring frihed,
bygget omkring menneskelig lighed.
Så længe slaveriet vedvarer, er nationen en løgn.
"Amerika er falsk mod fortiden og mod nutiden
og godt på vej til at være falsk mod fremtiden.
Lad mig konkludere…
Der er stadig håb for dette land.
Slaveriets undergang er sikker, og jeg slutter derfor, hvor jeg startede.
Med håb."
Jeg tror, han betragter sig selv som borger.
Spørgsmålet er, om regeringen også gør det.
Det er spørgsmålet.
Jeg tror, at mange afroamerikanere…
Vi altid betragtet os selv som borgere og De Forenede Stater som vores land.
Spørgsmålet er, om landet har tænkt på os på samme måde.
Den amerikanske højesteret ligger i denne storslåede hvide marmorbygning.
Lige retfærdighed for loven.
Forfatningens sprog er ikke altid krystalklart.
Og derfor har vi en højesteret.
En del af dens opgave er at fortolke og hjælpe med at forstå forfatningen
og holde os alle ansvarlige over for den.
Det er regeringens tredje gren og vores retssystems højeste autoritet.
Så hvad havde højesteret at sige om,
hvem der er eller ikke er amerikansk statsborger?
Atten hundrede og syvoghalvtreds, Dred Scott mod Sanford.
Dred Scott er højesterets værste beslutning nogensinde.
Den værste eller den anden værste.
Dred Scott er slave for en kirurg.
Kirurgen havde taget Scott med fra slavestaten Missouri
til Wisconsin, som var en fri stat.
Senere, tilbage i Missouri, døde lægen.
Scott ender med at gå til højesteret
og argumenterer for, at når han havde boet i en fri stat,
var han ikke længere ejendom og blev en fri borger.
Hvis domstolen afgør til fordel for Dred Scott,
vil slaver have en klar vej til at blive frie borgere.
Hvis domstolen er imod ham, er døren lukket.
"Sorte er ikke inkluderede
eller beregnede til at blive inkluderet under ordet "borgere" i forfatningen,
så de kan ikke kræve de rettigheder og privilegier,
som forfatningen sikrer borgerne i De Forenede Stater."
Retten siger: "Vi skal tilbage til forfatningen
og spørge os selv, hvad man tænkte på i 1787?"
Det er tydeligt for mig,
Roger B. Taney,
at de ikke ønskede sorte som en del af deres land.
De skrev det ikke ned i forfatningen, fordi de ikke troede,
nogen ville være dum nok til at tillade ikke-hvide i amerikansk politik.
"I mere end et århundrede blev de betragtet som underordnede væsner
og helt uegnede til at omgås den hvide race.
Og så underlegne, at de ikke havde rettigheder,
den hvide mand burde respektere."
Retorikken er uhyggelig.
Afroamerikanere har aldrig været borgere.
Og det bliver de aldrig.
Det bekræftede tanken om, at uanset status,
frie eller slaver, var sorte ikke på lige fod med hvide.
De var ikke helt menneskelige eller udviklede.
Dred Scott-sagen fastslår,
at sorte aldrig kan være borgere i De Forenede Stater.
Dred Scott havde ikke engang ret til at sagsøge.
Frederick Douglass havde insisteret på,
at antislaveripolitik kunne fungere i harmoni med forfatningen.
Men domstolen lod ingen vej fremad.
De sagde: "Forfatningen understøtter slaveri."
Forfatningen er helt mod Douglass, om du vil.
Statsborgerskab er den centrale rettighed.
Efter Dred Scott kan Douglass aldrig blive en del af dette samfund,
aldrig blive amerikansk statsborger.
Så spørgsmålet blev:
"Hvad er det næste skridt?"
DE FORENEDE STATERS 16. PRÆSIDENT
Syden vil have den nationale godkendelse af slaveri.
Men det får de ikke.
Lincoln var en stor kritiker af sagen. Det var hans valgargument.
Hvis det ikke var for reaktionen på Dred Scott-sagen,
tror mange, at han ikke var blevet præsident.
Og du vil være den største præsident i vores historie.
Lincoln så også landet gå i kamp
over spørgsmålet om slaveriets lovlighed.
UNIONEN ER OPLØST!
LINCOLN VALGT TIL PRÆSIDENT, 1860
BORGERKRIGEN STARTER, 1861
Så Lincoln forstår, at slaveri er slemt, hvilket er en god start,
Men…
…han sagde, at hvis han kunne redde Unionen
uden at befri slaver, ville han gøre det.
Hvis borgerkrigen handler om slaveri,
hvorfor befrier Lincoln så ikke alle slaver i Syden?
Fordi hans mål er at bevare Unionen.
Syden har lige løsrevet sig. De kalder sig selv Konføderationen nu.
Lincoln vil ikke være den præsident, der straks mister halvdelen af landet.
Han skal have Syden tilbage,
og han vil gøre, hvad der skal til for at vinde,
selvom det er på bekostning af sorte amerikanere.
Midt i alt kaosset inviterede Abraham Lincoln
en lille gruppe afroamerikanske ledere til Det Hvide Hus.
Der var stenografer og presse for at dokumentere det,
og Lincoln havde ikke en samtale med dem, han læste dem teksten.
"Din race lider. Efter min mening den største uret begået mod noget folk,
men selv når I ikke længere er slaver,
er I stadig milevidt fra at være ligeværdige med den hvide race."
Jeg kan ikke lide det her.
"Vi ved, hvad sandheden er.
Men for din race blandt os kunne der ikke være krig."
Han bebrejder sortes tilstedeværelse i Amerika for borgerkrigen,
og så beder han dem støtte en plan
om at "kolonisere befriede sorte mennesker uden for De Forenede Stater".
"Der er en uvillighed fra folkets side, hvor hårdt det end lyder,
til at have jer frie farvede mennesker hos os.
Det er derfor bedre for os at være adskilt."
Stands lige.
Du er Abraham Lincoln, ikke? Fyren på pennyen?
Okay, fortsæt.
Han siger, at vi alle forstår, at dette land bør bygge på ligestilling,
men racelighed kommer altså ikke til at ske.
Så bare væn jer til det.
"Det sted, jeg overvejer til en koloni, er Mellemamerika."
Hvad?
Vent. Den oplyste, progressive præsident, der gjorde en ende på slaveriet,
ville først sende sorte amerikanere til Costa Rica?
¿Por qué?
Douglass er forarget.
Lincoln forsøger her at få fat i den nagende usikkerhed hos sorte,
om at vi måske ikke kan høre til her i landet.
Dette er den skæbne, afroamerikanere frygter,
hvis de rent faktisk ikke er borgere.
Douglass svarede: "Nej, det er ikke de sortes tilstedeværelse.
Det er slaveri og den magt, slaveejere har,
og den måde, det fordrejer samfundet på. Det er årsagen til borgerkrigen."
Vi må huske, at det alt sammen var midt i en borgerkrig.
Og den sommer vinder hans side ikke krigen.
I en krig som denne var der brug for alle soldater.
Men regeringen ønskede ikke sorte i militsen eller i den almindelige hær.
"De er jo vildmænd. De går amok.
Får de våben, massakrerer de bare de hvide."
"Hvorfor afviser regeringen den sorte?
Er han ikke en mand?
Vores generaler beder om mænd.
'Send os mænd', skriger de.
Jeg har tryglet den truede nation
om at rette sin stærke, sorte hånd mod fjenden.
Frihed vundet af hvide mænd er en halv sejr.
Den, der vil være fri, må slå slaget."
FARVEDE MÆND TIL VÅBEN! NU ELLER ALDRIG, VOR RACE ER I FARE
Douglass fremfører,
at hvis sorte mænd går i krig og bløder for deres land,
vil de aldrig kunne nægtes retten til statsborgerskab.
Det gør han helt klart.
Han turnerede landet rundt og holdt taler.
Krigen kunne ikke vindes uden at afskaffe slaveri,
uden at indkalde sorte soldater til Unionshæren.
Han forsøger at manipulere Lincoln til at invitere sorte
til at deltage i kampen mod slaveejerne.
Douglass er overbevist om, at de vil bevise, de er borgere,
at de fortjener rettigheder og juridisk lighed.
Han kunne ikke forestille sig De Forenede Stater
som et samfund med flere racer,
men hans synspunkter begynder at ændre sig meget dramatisk.
Endelig virker Frederick Douglass' indsats.
Desperat for soldater underskriver Lincoln uafhængighedserklæringen
og befrier amerikanske slaver i sydstaterne.
Nu kan sorte mænd slutte sig til Unionshæren.
Disse sorte soldater skal bevise det, Douglass har sagt hele tiden.
De vil kæmpe for deres frihed.
FARVEDE MÆND TIL VÅBEN!
Uafhængighedserklæringen er et kritisk vendepunkt i krigen
og tilføjede 200.000 sorte mænd til Unionens hær og flåde.
Det var ikke en krig med små kampe og almindelige hære, der sloges.
Det var kæmpehære, både i Norden og i Syden.
Uafhængighedserklæringen udstedes som en militær orden.
For at vinde krigen.
Vi skulle være dovne. Vi skulle være feje og udisciplinerede.
Så at afroamerikanere gjorde så hæderlig tjeneste,
var et stærkt modsvar til de fortællinger, der fremførtes.
DEN STORE UNION SEJRER!
DETALJER FRA SLAGET!
UNIONEN SEJRER IGEN!
Det var magtfuldt for sorte at være i fronten og udgyde blod.
Sort tjeneste i militæret begyndte at ændre hvide raceholdninger.
Mange nordstatsfolk, der aldrig havde set sorte som borgere,
mente, at de ved deres tjeneste i hæren
fortjente retten til at være ligeværdige borgere i De Forenede Stater.
To af Douglass' sønner aftjente i det 54. Massachusetts farvede infanteri.
Han så den enorme virkelige og symbolske kraft
af sorte mænd, som han sagde, med mærket "amerikansk" på deres bælte.
"Vi vil have et land, der ikke gør uafhængighedserklæringen til en løgn.
Krigens mission er national genopbygning."
Fra starten af krigen har Douglass sagt,
at den ikke kun ville forvandle sorte menneskers liv,
men De Forenede Stater som helhed.
"Vi kæmper ikke for den gamle Union
men for noget meget vigtigere.
Og den ting er, strengt taget, national enhed.
En enhed, hvor principper om frihed og lighed.
og ikke slaveri og klasseoverlegenhed, er grundstenen."
Han definerer borgerkrigen. Landet er på vej mod sin skæbne.
Det er vigtigt, at landet lever op til sine grundlæggende dokumenter.
FRIHED TIL SLAVEN
Krigen må slutte, ikke kun med Konføderationens nederlag,
men med skabelsen af en ny nation. En, der er baseret på lighed.
Noget af det hårde ved borgerkrigen er de mange mennesker, der dør,
og Lincoln må kæmpe med spørgsmålet om hvorfor.
UAFHÆNGIGHEDSERKLÆRINGEN, JAN. 1863
GETTYSBURG-TALEN, NOV. 1863
"For fire snese og syv år siden frembragte vores fædre et nyt land på dette kontinent
undfanget i frihed
og viet til den tanke, at alle mænd er skabt lige."
Man kan opfatte Gettysburg som et ekko af, hvad Douglass har sagt.
Frigørelse definerer krigsindsatsen.
"Dette land, under Gud, skal have en frihedens genfødsel."
Lincolns mest berømte linje: "En frihedens genfødsel."
Det var noget, Douglass havde sagt, siden krigen startede.
Og den retorik er ikke ulig det,
Douglass taler om, national genopbygning, en frihedens genfødsel.
Begge ser nu borgerkrigen som skabelsen af noget nyt.
"Og den regering af folket, ved folket, for folket,
skal ikke visne bort fra jorden."
Det, han gør i Gettysburg, er at forsøge at håndtere tragedien,
den menneskelige pris.
Hvis det er en krig om Unionen, er der måske for mange døde.
Men hvis det er en krig om frigørelse, en krig for sort frihed,
så er Gettysburg måske det værd.
Det er her, Lincoln bliver så overbevisende.
Man ser virkelig,
hvor meget en person kan ændre sig.
Det, at Lincoln går fra at støtte kolonisering
til at tale om de sortes fremtid, er utroligt.
Jeg tror, de respekterede hinanden meget dybt.
De havde begge arbejdet sig op.
Lincoln havde et års skolegang. Douglass havde ingen.
De var begge to blevet så fremtrædende
gennem deres forstand, gennem deres tankegang.
Uanset hvad de blev til, så gjorde de det selv,
og jeg tror, at de i den forstand var en slags åndsfæller.
Douglass tror virkelig på, at han kan samarbejde
med Lincoln mod en fremtid for sorte amerikanere.
BORGERKRIGEN, 1861-1865
BORGERKRIGEN SLUTTER, APRIL 1865
Den 9. april, 1865, overgiver general Lee fra Konføderationen sig til Unionen,
hvilket er begyndelsen på borgerkrigens afslutning.
Nogle gange vælger historien visse mennesker, som Douglass,
som talerør for en sag,
og når der er en forkæmper som præsident Lincoln,
som lytter og forandrer sig,
er det utroligt, hvad de ledere kan opnå sammen.
Desværre kan historien også afslutte disse forhold på tragisk vis.
Som en fejring af Lees overgivelse holdt Lincoln en tale og sagde,
at afroamerikanske soldater, der havde tjent i Unionshæren
burde have stemmeret.
Blandt publikum, der hørte talen den dag, var John Wilkes Booth.
Booth var vred over tanken om lige statsborgerskab,
og han vendte sig mod en ven og sagde:
"Det er hans sidste tale nogensinde."
PRÆSIDENTEN ER DØD!
Otte måneder efter mordet på Lincoln stadfæstedes det 13. forfatningstillæg,
hvorved slaveri endelig afskaffedes, og alle slaver i Amerika blev frie.
Men frihed er ikke slutningen på historien.
Vi opfatter mordet på Lincoln som en stor tragedie, og det er det,
men den virkelige tragedie er, at hans død gør,
at præsidentposten overgår til Andrew Johnson.
"Dette er et land for hvide mænd,
og, ved Gud, så længe jeg er præsident, vil jeg regere for de hvide mænd."
Han er reaktionær, racist, intolerant.
Han er så langt fra Lincoln, som solen er fra månen.
Han elskede idéen om store møder.
Han elskede at stå op og holde lange taler om sig selv.
Jeg tror, vi alle har set den slags politiske figurer i løbet af historien.
Da han bliver præsident, siger han nærmest direkte,
at hans mål er at forhindre svækkelsen af statsborgerskabet.
Frederick Douglass tog til Det Hvide Hus for at besøge præsidenten.
Det var frygteligt.
Andrew Johnson gør det klart,
at han ser Frederick Douglass som under ham.
At sorte burde være ham taknemmelige.
"Jeg har ejet slaver og købt slaver, men jeg har aldrig solgt en.
Så hvad angår min forbindelse til slaver,
har jeg været deres slave og ikke omvendt."
Efter mødet med Frederick Douglass sagde Johnson til sin sekretær:
"Jeg kender den forbandede Douglass.
Han er som enhver anden nigger.
Han er ude på at dræbe den hvide mand."
Man får ikke Andrew Johnson til at støtte håndhævelsen
af de tidligere slavers rettigheder. Selvfølgelig ikke.
Jeg forstår det. Johnson er racist,
men det burde ikke skade de sorte, nu da slaveriet er afskaffet.
Hvis du hader de sorte, bør du ikke være med i Unionen.
For sent nu.
Men vent lidt!
At man er fri, betyder ikke, man er borger,
og så har de sorte intet værn mod sydstaternes angreb på deres frihed.
Efter godkendelsen af det 13. tillæg indfører sydstaterne de sorte koder.
Og selvom Black Code lyder som et Shonda Rhimes-show,
er det noget helt andet.
Vi taler om love.
Mange af disse love kræver, at sorte, og kun sorte,
indgår årelange arbejdsaftaler med hvide arbejdsgivere
og beskattes med op til 100 $ for at arbejde
som andet end bønder eller tjenestefolk,
og de tvinger endda sorte børn til at tage "praktikpladser",
så de også arbejder. Børn!
Mens nordstaterne raser,
siger sydstatslovgiverne: "Hvad taler I om?
Sorte koder er ikke slaveri. Det er et helt andet ord.
Det er to ord. Og se! De får endda løn."
Ja.
Men hvad sker der, hvis en sort overskrider de nye begrænsninger?
Hvis de forsøger at udøve deres frihed?
De kunne få fængselsstraf og, overraskende nok, tvangsarbejde
uden løn.
Overskrift fra New York Herald Tribune:
"South Carolina genindfører slaveriet."
Forestil dig det.
Sorte folk kæmpede og vandt en hel krig for deres frihed,
og det er, hvad de får?
Det 13. tillæg fungerer ikke.
Spørgsmålet er, hvad der så vil?
Her er John Bingham, kongresmedlem fra Ohio.
Bingham tror på frihed for alle.
Sand frihed.
"Jeg tager afstand fra misbruget af ordet 'nigger'.
For mig betegner det ikke hudfarve,
men det betegner en klasse af skabninger efter deres sjæles farve.
Dem, der træder på forsvarsløse mænd
og forvandler dem til det, vi kalder en slave.
Disse 'mennesketyve', skønt deres hud er hvid som sne,
er de rigtige niggere."
Han ser på, hvad der sker i Syden, og det ser ikke godt ud dernede.
"Vi må gøre noget. Vi må ændre forfatningen.
Give dem lige statsborgerskab."
John Bingham og andre banede vejen
for grundlaget og udarbejdelsen af det 14. forfatningstillægs hjerte.
Bingham ønsker at gøre præcis, hvad Frederick Douglass bad om
i sin tale den fjerde juli.
At få Amerika til at leve op til sit løfte,
at udvide amerikansk statsborgerskab i forfatningen,
at give oprejsning til Dred Scott
og skriftligt sikre lighedens velsignelse for alle,
så den bliver umistelig.
Med det formål udarbejder Bingham og en gruppe radikale republikanere
det 14. tillæg med mange rettigheder tidligere nægtet de sorte amerikanere.
Og de kæmper for at gøre det til en forfatningsændring.
Det er vigtigt, fordi de ved, de ikke altid vil stå i spidsen.
De næste vil måske gerne fjerne det.
Tillæg er ekstremt svære at få godkendt,
men de er også svære at slippe af med.
DET 14. TILLÆG FORESLÅS, 1866
FOR GODKENDELSE MÅ 28 STATER STEMME FOR
6 AF 28 STATER STEMMER FOR, 1866
22 STATER STEMMER FOR, 1867
28 STATER STEMMER FOR, 1868
Og Bingham klarer det.
I 1868 bliver det 14. tillæg officielt en del af forfatningen.
Og det beviser, at De Forenede Stater er i gang
med denne nye mission om ligestilling for alle.
"Alle personer, der er født eller har indfødsret i De Forenede Stater
og er underlagt disses kompetence,
er statsborgere i De Forenede Stater og i den stat, hvor de bor."
Hvis man ser på sproget, er det slående.
En person, der er født i De forenede Stater,
uden andre begrænsninger.
Der står ikke en hvid født i De Forenede Stater.
Derfor er folk af afrikansk afstamning borgere.
"Ingen stat må vedtage eller håndhæve love, der begrænser privilegier
eller immunitet for De Forenede Staters borgere."
Det betyder, at de første otte forfatningstillæg,
kaldet rettighedskataloget, gælder for alle borgere,
både over for statslige regeringer og den føderale regering.
"Ingen stat kan fratage en person liv, frihed eller ejendom
uden retmæssigt grundlag."
Siden førkrigstiden har sorte forsøgt at få, hvad de vil have, ad rettens vej.
De vil kunne forsvare sig mod vold.
Og nu siger det 14. tillæg,
at du kan gå i retten, hvis der sker noget.
"Ej heller nægte nogen inden for dens område
lige beskyttelse for loven."
Statsborgerskab bliver så klart defineret som noget automatisk.
Fuldt statsborgerskab, ikke tre femtedele, ikke betinget.
Fra første vejrtrækning i amerikansk luft, er du amerikaner.
Hvis du bliver født her, bliver du født med al friheden
og beskyttelsen af det amerikansk statsborgerskab.
Det underkender Dred Scott-afgørelsen om, at sorte ikke var borgere,
uanset hvor de var født, selv efter generationer.
Det 14. tillæg er helt afgørende
og flytter os fra at være en nation af hvide mænd
til en fremtid, hvor der var mulighed for mangfoldighed i vores demokrati.
I det 14. tillæg er det også første gang,
at ordet "lige" bruges i forfatningen.
Og det bliver nedfældet i vores forfatning.
På mange måder blev landet ikke grundlagt i 1776.
Men da John Bingham og Kongressen godkendte det 14. tillæg.
Det er den moderne forfatning.
ARTIKEL XIV
Douglass og andre ser,
at det 14. tillæg ændrer den nationale lovgivnings funktion.
Man er ikke ukritisk over for det, men det fejres som en triumf.
Det er utroligt optimistisk øjeblik.
Afroamerikanere er fyldt med spænding over,
hvad det betyder at være 100% borgere.
Efter godkendelsen af tillægget
er der en tro og et håb om, at vi har trykket på nulstillingsknappen
for et dårligt forvaltet projekt,
og at Amerika nu står op for sig selv.
En meget stor succes er opblomstringen af sort uddannelse.
Folk i Syden opstarter institutioner til deres egen uddannelse
for at opbygge kundskaber.
De sorte bruger nogle millioner af deres egne penge på uddannelse,
og det er folk i Syden, der ikke havde penge.
Frederick Douglass…
Bare sig hans navn, og det er som en bøn for mig.
Han var bemærkelsesværdig ved at have en evne,
der ikke kunne holdes tilbage.
Han ville ikke have, at sorte bare skulle være fri for slaveri.
De skulle være 100% statsborgere.
Sikke en usædvanlig mand og menneske.
"Jeg føler, jeg lever i en ny verden.
Hvem havde forestillet sig det?
Retfærdighedens og frihedens triumf, ikke kun for slaverne,
men et rettighedskatalog, stemmeretten.
For en klasse, der var stigmatiseret som værdiløse varer og løsøre,
men nu betragtes som mænd,
anerkendt som sådan for loven."
Frederick Douglass:
Slave,
flygtning,
fri ikke-statsborger,
statsborger.
Men hans utrolige rejse slutter ikke der.
I hele sit lange liv fortsatte Douglass kampen for rettigheder
for sorte amerikanere, kvinder og immigranter,
og hans kamp har sat aftryk på generationer.
Selv i dag.
Disse billeder viser kranen og en fladvogn,
der fjerner statuen af Roger B. Taney tidlig fredag morgen.
…sorte var så underordnede, at de ikke havde nogen rettigheder
de hvide måtte respektere."
EFTERKOMMER AF HØJESTERETSDOMMER TANEY
Den aften bad vi om tilgivelse, og familien Scott omfavnede og tilgav os.
EFTERKOMMER AF DRED SCOT
Der var folk i min familie, der sagde:
"Jeg ved ikke, om jeg vil møde dem."
Og der blev givet en uventet og improviseret undskyldning.
Mine fætre og kusiner græd.
Når det sker, og man forstår og kender hinanden,
bliver andre ting mulige. Vi kan alle gøre det.
VI KAN IKKE FÅ VEJRET
LYT TIL DE SORTE
STOP DISKRIMINATION
JEG ER AMERIKANER
KVINDERS RETTIGHEDER
Hvis familierne Scott og Taney kan forsones, kan I så ikke også?
Vi taler meget om ligestilling i Amerika. Vi taler om retfærdighed.
Vi har et troskabsløfte med disse ord,
og det 14. tillæg skulle gøre den vision til virkelighed.
Men vi tog ikke i betragtning,
hvor uforberedte vi var på at omfavne ægte lighed.
Jeg lover aldrig at tro på
den falske lære om, at alle racer er ligeværdige.
-Ingen retfærdighed! -Ingen fred!
Alt, hvad vi siger til Amerika, er: "Hold dine løfter."
Så snart det 14 . tillæg er stadfæstet, bliver det angrebet.
I domstolene, på gaden, selv i vores historiebøger.
Hvorfor har vi ikke lært historien om det 14. tillæg?
Fordi der var mange derude, der kæmpede hårdt,
for at I aldrig skulle kende den.
Tekster af: Else Katrine Nielsen