Meg kell mondjam, egészen lenyűgöző,
hogy mit tudtak itt felépíteni.
ETIÓPIA, ADUA VÁROSA, 1896
De most fogják, és lerombolják az egészet.
Minél több időt töltesz a külvilágban, Tafari herceg,
annál többet látsz.
Az idegenek történelme csupa kegyetlenség és háború.
Ezért nem akart Vakanda sosem, és a jövőben sem fog részt venni ezekben.
Ez a csata sajnos megnehezíti a dolgunkat.
Tudod, mit mondanak, Kuda.
A történelem legnagyobb hősei
a legkomolyabb veszélyek tüzében edződtek.
Megvagyok.
A kalmárunk a relikviát
az Indiai-óceánon kalózkodva szerezte meg.
Ha igaz, amit megtudtunk…
akkor a relikvia a raktárában lesz,
ami ott van a legdurvább harcok közepén.
Biztos voltál már a mostaninál szorultabb helyzetben is.
Most mit csináljunk?
Az a tervem, hogy kitalálom,
hogy mozogjak úgy a terepen, hogy ne vegyenek észre.
A te dolgod, hogy itt maradj, és nézz engem.
A szüleid csak megfigyelőnek küldtek ide, emlékszel?
De lehet, hogy ha felvázolnám a történelmi kontextust,
akkor könnyebben el tudnánk itt igazodni.
- Hercegem… - Kezdem.
A sápadt képűek Olaszországból jöttek.
- Hercegem… - Szóval olaszok.
És kiterjesztenék a birodalmukat Etiópiára is,
de halvány fogalmuk se volt, hogy mi vár itt rájuk.
Hercegem, vigyázz!
Oké, elárulnám,
hogy a király fiának történetét megszakítani már-már árulás!
Csak behatolásra készültünk, nem harcra.
Vagyis nem ilyen intenzívre. Le kell fújnunk az akciót.
Miért? És mi lesz a relikviával?
A vérebek küldetése nem egyetlen relikviáról szól.
Néha az kell, hogy semlegesítsük a birodalomra leselkedő veszélyeket.
Azt akarod mondani, hogy térjek haza üres kézzel az első küldetésemről?
Indulnunk kell, gyorsan! Amíg van rá mód.
A történelemben nem jegyzik fel azoknak a nevét,
akik álldogálnak és nézelődnek.
Most jött el a mi időnk.
Nem akarunk bekerülni a történelembe!
Tafari!
Tafari! Jelentkezz, Tafari herceg!
Gyere vissza!
Ez parancs.
Ne kelljen megsértenem a protokollt!
Maradj ott, bemegyek érted!
Ne keresd most a relikviát!
Ismétlem, ne keresd most…
Sikerült!
Nem tűnsz túl boldognak, hogy látsz.
Ellenszegültél a parancsomnak,
és egyenesen a vesztedbe rohantál…
Egy vérebnél természetes, hogy a maga útját járja,
nem azt, ami ki van jelölve neki.
Hogy micsoda?
Ezt Noni mondta,
az első véreb, aki visszaszerezte Vakanda egyik elveszett relikviáját.
Ahogy most mi is.
Szerintem most inkább a jelennel kellene törődnöd, hercegem.
Már hogyha tényleg szeretnél egy darabban visszatérni Vakandába!
WAKANDA SZEMEI
Lehet, hogy egy herceg azt tesz, amit akar…
AZ UTOLSÓ PÁRDUC
…de egy ügynök betartja az előírásokat.
Ne papolj nekem, Kuda!
Amint visszaérünk az Aranyvárosba,
meg fogom mondani a vezérünknek,
hogy többet nem viszlek magammal küldetésre.
Nehogy bajod essen.
Nem érdekel.
Csak egyszer el akartam kísérni a nagy Kudát a bányásztörzsből,
az ügynököt, aki legyőzte Ben Pease-t, a kalózt.
De ő nem az, aki most itt ül.
Mi történt veled?
Felnőttem, hercegem.
És lett családom.
Talán egy nap majd te is megérted.
Kötelességem hazatérni hozzájuk.
És Vakandával szemben nincs kötelességed?
Egyiknek se tudok eleget tenni, ha a dicsőséget hajhászva megöletem magam.
De ha nem hajhászom a dicsőséget, akkor most nem lenne itt a relikvia.
Kis szerencsével nemzedékeken át fogják mesélni a hősi tettemet.
Egy véreb lehetőleg láthatatlanul dolgozik, hercegem.
És első a küldetés, nem az, hogy milyen történet lesz belőle.
Persze, te könnyen beszélsz.
Te már beírtad magad a történelemkönyvekbe.
Én viszont sehogy se találom a helyemet.
Te vagy a vakandai király és királyné fia.
Csak a harmadik.
A trón a legidősebb bátyámra vár.
Rám viszont nem igazán vár…
semmi sem.
Azt hittem, ha beállok a vérebek közé,
akkor valahogy beírhatom magam Vakanda történelmébe.
De persze nehéz elképzelni, hogy ez ilyesmiket kajtatva sikerüljön.
Egy bárd nem éppen a technológia csúcsa.
Még külvilági mércével sem.
Ez nem is az eredeti markolata.
A feje vibrániumból van.
A külvilágban már így is gyilkolják egymást a saját fegyvereikkel.
Gondolj bele, mit csinálnának a mieinkkel!
Nekünk és nekik is az a legjobb,
ha biztonságban tartjuk ezeket a technológiákat…
Az meg mi a jó ég?
Kuda, vigyázz!
Tafari!
Vészhelyzeti üzemmód.
Nincs jel.
Tafari!
Tafari herceg!
Az meg micsoda?
Bármi is vagy, nem akarunk bántani téged.
Állj le, vagy én állítalak le!
Fegyver. Kell valami fegyver.
Kuda, fejet le!
Tafari!
Tafari, fogd a bárdot!
Menj dél felé! Futás!
Kuda… Nem! Segítek.
Ne!
Kuda!
Most, Tafari!
KÉRLEK! NEM ELLENSÉG VAGYOK.
Te vakandai vagy?
Igen.
Kérlek, most nincs erre időnk.
Nem. Az nem lehet.
Ismerem az összes nálunk szolgáló ügynököt,
és még soha nem láttam ezt a nőt.
Biztos nem érted a helyzetet,
de könyörgök, most a hazánk sorsa forog kockán.
Te nem vagy közénk való.
Majd az leszek.
Mi van?
Ezt meg hogy értsük?
Megmutatom.
Most pedig nyissátok ki a szemeteket!
Tafari!
Mi történt itt?
Kuda, ez itt…
az Aranyváros.
Ötszáz év múlva lesz ilyen.
Nem. Ez a pusztaság nem lehet Vakanda.
Az én időmben ez csak egy temető.
A végső vereségünk helyszíne.
De hogy történt ez?
Jött a Horda. A galaxis széléről érkeztek.
És eltakarták a napot, olyan sokan voltak.
A Föld nemzetei együtt harcoltak ellenük.
Kivéve azt az egy nemzetet, amelyik eldönthette volna a háborút.
Vakanda törvényei szerint nem segíthetünk más nemzeteknek.
Ezért aztán a külvilág védtelen maradt a harcban.
És amikor a Horda célba vett minket,
még mi se voltunk elég erősek ahhoz, hogy legyőzzük őket.
Felvettük a kesztyűt,
de mindnyájunkkal végeztek.
Vakandában így aztán nem maradt más, csak mi.
Egy maroknyi Dora Milaje-s meg a tábornokunk
és én, Vakanda királynője, az utolsó Fekete Párduc.
Elszigetelődtünk,
de ott volt körülöttünk mindaz, ami megmaradt a vakandai technológiákból.
Beleértve a kvantumszkenneremet is.
Békeidőben a történelmet tanulmányoztuk vele.
Most pedig ez volt az utolsó reményem.
Minden pillanat események láncolatának egy darabja.
Mindegyik elvezet a következőhöz.
Ezért elkezdtük keresni azt a láncszemet, ami a sötét jövőhöz vezetett.
Hogy összetörjük.
Hosszú évekbe telt.
De végül aztán megtaláltuk.
A tökéletes fordulópontot, amelyet ha visszaállítunk, minden helyrejöhet.
És az egész akkor kezdődik,
amikor Vakanda elfeledett fia megtalálja azt a bárdot.
Ez számára az első lépés afelé,
hogy magához ragadja Vakanda trónját.
Ezzel pedig olyan láncreakciót indít el,
amely felnyitja a törvényes királyunk szemét a körülöttünk lévő világra.
Vakanda integrálódik a föld népei közé.
Igen!
És miután az egész világ összefog, a Horda invázióját meg lehet állítani.
Ilyen fontos lehet egy bárd?
Nem maradt sok időnk.
Hiszen Adua mindjárt elesik.
És amikor ez megtörténik, az a bárd legyen pontosan ott, ahol találtátok!
- Nem. - Kuda!
Már megvan a küldetésünk.
Igen, nekem is.
Ha a bárd visszakerül a helyére, az én idősíkom átrendeződik eszerint.
És felülíródik minden, amit a Horda elkövetett.
Nem tudom, milyen trükkel tudta a fejünkbe ültetni azokat a képeket.
- De most… - Kérlek!
Majdnem belehaltam abba, hogy ideugrottam az időben.
A szív alakú gyógyfűnek hála életben maradtam,
de még egy ugrást nem fogok kibírni.
Nincs másik mód arra, hogy bizonyítsd, amit mondasz?
Azt mondod, a jövőből jöttél.
Igen!
Mondj valamit, amit csak valaki a jövőből tudhat.
Tudom…
hogy a királynétok gyereket vár, egy negyediket.
Kislányt.
Megint hazudsz!
Figyelem! Időalagút végzetes állapotban.
A kvantumablak bezárul. Három…
Ne! Ne most!
Azt vigyétek vissza!
Kuda, muszáj visszavinnünk a bárdot.
Nem.
Kuda!
Elmondjuk a Tanácsnak, mit tapasztaltunk.
Majd ők eldöntik.
Kuda, azt mondta, az a város bármikor eleshet.
Itt most Vakanda sorsa forog kockán. És a világé.
Ne késlekedjünk!
De hiszen ez öngyilkos küldetés, Tafari.
Kuda!
Nem kéne elmondanom neked,
de amit anyámról hallottunk, igaz.
Tényleg gyereket vár.
Ezt a titkot csak a királyi család tudja.
A vérebek mindig azt mondták, hogy a feladatuk
megvédeni Vakanda teljes lakosságát ma,
hogy biztosítsák a jövendőt népünknek.
Például a húgomnak. És a te családodnak.
Ez az egész emberiségről szól.
És csak ez számít.
Ránk vár a feladat.
Igazad van, hercegem.
Most már ez a küldetésünk.
Básztetnek hála!
Nem hittem volna, hogy belemész.
Nem lesz egyszerű.
A kalmár háza a harcok közepén áll, a torony mellett.
Akkor jobb, ha sietünk.
Ne!
Felség! Sikerült?
Nem.
A bárd most két vakandai ügynöknél van.
Készüljünk elő egy másik ugrásra!
Visszamegyek.
Azt nem fogod túlélni.
Nem hajtottam végre a küldetést.
És ha továbbra is befejezetlen marad,
akkor ez az egész teljesen hiába volt.
Összpontosítsd ide az energiát!
Nem érdekel az sem, ha utána nem marad semmi.
Hogy találtak meg minket?
Biztos érzékelték az energiát.
Labort lezárni!
A kalmár háza 300 méterre van.
Emlékszel, hol találtad a bárdot?
A Párduc azt mondta, hogy pontosan ott kell hagyni, ahol volt.
Igen, tudom. Egy állóórában volt. Vagyis annak egy titkos rekeszében.
MEGSZEREZTÉK AZ ÁGYÚKAT! VISSZAVONULÁS!
Gyorsan! Már közel járunk. Csak 100 méter van hátra.
Tafari!
EGY ETIÓP! MEGÖLNI!
Ne!
Menjünk tovább, hercegem!
Reménytelen, felség.
Ha nem is halsz bele az ugrásba, nem tudjuk feltartani a Hordát nélküled.
Le kell zárnunk az átjárót, hogy ne jussanak át abba az idősíkba.
Akkor inkább itt maradok, és őrzöm az átjárót.
Nem hagyhatjuk, hogy a Horda az ő idősíkjukra is átjusson.
De felség, a küldetésünk…
Már az őseink kezében van a sorsunk.
Ha hittek nekem, és elfogadták, amit mondtam,
akkor nekünk is hinnünk kell, hogy találnak valami megoldást.
Ott van. A mögött a torony mögött.
Akkor menjünk!
Nem is rossz egy hercegtől, mi?
Egészen lenyűg…
Tafari, vigyázz!
Kuda! Ne!
Ne aggódj, Kuda! Kiszabadítalak.
Csak tarts ki!
Első a küldetés, hercegem.
Nem! Kuda!
Megvagyok.
Vidd vissza a bárdot!
Nincs időd kiszabadítani engem.
Nem! Nem foglak itt hagyni!
Felelős vagy a családodért.
Ezzel jár az,
ha véreb vagy.
Ezt az árat fizetjük érte.
Hajtsd végre a küldetést!
Odanézzenek! Végre teljesíted a parancsomat.
Ne!
Királynőm…
Oké.
Oké. Pontosan kilenc órára.
Kuda, megcsináltam!
A bárd a helyén van. Sikerült…
Kuda!
Ne!
Vakanda, légy áldott!
Mondtam én neked, hogy hazaviszlek.
Nem is rossz, hercegem.
Egyáltalán nem rossz.
Még sose tértem haza úgy, hogy nem volt nálam semmi.
Honnan tudjuk, hogy megérte-e ez az egész?
Nem volt más választásunk.
A pusztítás mértékéből látszott,
hogy bármi is maradt a bárdból, az odavész a várossal együtt.
Tisztázzuk: azt, hogy hagyjuk a küldetést, én mondtam.
Noha ugye Kuda volt a rangidős ügynök.
De én vagyok a herceg.
Én döntöttem.
Elismerésem a bátorságodért a Tanács és a szüleid előtt.
Tudom, mennyire be akartad írni a neved a történelembe.
Most hála neked megmenekült a világ,
de sajnos soha senki nem fog tudni róla.
De hiszen a küldetés a fontos, Kuda,
nem az, hogy milyen történet lesz belőle.
Bárcsak láthatnám azt a jövőt, amiért ilyen sokat küzdöttünk!
Vagy legalább azt tudnám, hogy mikor jön el!
A MARVEL KÉPREGÉNYEI ALAPJÁN
WAKANDA SZEMEI
A feliratot fordította: Gáspár Bence