Уявляєш? Це все, на що ми надіялися.
-Аби діти гралися поламаними еґфорсерами? -Не те. Свобода.
Ради хаосу немає, тож зробимо Нью-Йоук таким, яким захочемо,
чого й заслуговують мешканці.
Повернемо наш дім, яким був. Усі дерева.
І пляжі.
Це недобре.
Це більше, ніж я очікував.
Грозо.
Грозо!
Ні!
Моє золотце.
-Ні! -От і по всьому, на що ми надіялися.
Вибачте, пане еґфорсере.
От кокоси.
СОНІК ПРАЙМ
Можеш просто скуштувати сажу й озон?
Не слід було залишати його цим дурним селянам!
Ми це вже обговорювали!
Піти зібрати три Уламки було розумним рішенням.
Тепер буде достатньо сили, аби хутко знищити їх.
Знаєш, що не можу планувати домінування розколотим усесвітом
з невдячними повстанцями, що чинять галас!
І хіба цей нікчемний бунт не почався у твоєму районі?
Повстанці з усіх п'яти районів.
І їхня схованка була в районі Глиба.
Хтось має нагодувати дитя. Вередує.
Залиште цю негативну енергію на потім. Кожен із нас має прибрати у власному домі,
аби перетворити реальність на прекрасний безлад.
Час рятувати. Провулок.
Грозо?
Де ти?
Повстанці!
Це божевілля.
Це безнадійно.
Сумували?
-Соніку? -Щось не так — значить ти неподалік.
Я хочу допомогти.
Але ти завжди погіршуєш усе.
Знову цей блакитний простак!
Він — головний баг у нашій грі.
Миру вам, брати мої.
Синя корозія зараз заражає мій район,
і я вичищу її, як токсини після сокового детоксу.
Але спершу вбережу наше власне гніздечко.
І дам дещо повстанцям, щоби вони були зайняті.
Чому ти впевнений, що знищиш гризуна?
Він переміг тебе у всьому.
Є нові ідеї?
Власне, ні. Нічого нового.
Я перероблятиму.
Ну ж бо! Не лише ж Соніку розважатися.
Радий знову вас бачити, але…
-Відповіді! Звідки ти взявся? -Ну…
Вогонь!
Пірати? Ненавиджу їх.
Ти дозволив Раді дістати ще один Уламок?
Технічно так. Та не хвилюйся.
-У мене є план. Я все виправлю. -Ми вже таке чули.
Я ввірвуся в Йоук, схоплю Уламки й урятую Найна.
Норовливого лиса, який украв Уламок?
Ну він лис із характером.
-М'яко сказано. -Але він вас урятував!
І знову зник.
Бо його схопили. Йому можна довіряти.
Йому? Ми й тобі не довіряємо.
Добре. І так лише затримуєте.
-Я просто… -Тихо!
Ці машини ніколи не були такими швидкими чи агресивними.
Саме тому мені треба хутко дістатися в Йоук.
Уламки найважливіші.
То йди. Не дай нам затримати тебе.
Усе гаразд. Вони впораються. Зосередься на Уламках.
Чому я біжу в бій?
Було чудово, але час до Йоука.
-Ми з тобою. -Що?
Ми всі йдемо до Йоука.
Навіщо? Вулиці кишать еґботами.
Рада повернулася і стала сильнішою. Треба нав'язати їм бій.
Ніхто не любить битися більше за мене. Сама знаєш.
Але ці аматори зелені. Треба під землю.
Радий, що обговорюєте, але я маю бути там.
-Я не можу чекати… -Маєш. Це важливіше за тебе.
Якщо сядеш у калюжу, і Рада хаосу збереже Уламок, нам кінець.
Я цього не допущу.
Я знаю, що ми не такі. Ми залишаємося в тіні, боремося з тіні.
Але цього разу на кону забагато. Треба нав'язати їм битву.
Може, зробимо й те, й інше.
-Треба зробити більшим! -Невже д-р Сутулий хоче зробити вищим?
Збільшуй!
Кликали?
-Скільки його терпітимемо? -Створив те, чого хотіли. Позбудьтеся.
Стривайте. Ми знайдемо йому роботу, але в цього, скажімо,
менш тупий розум, ніж у більшості.
Він це оцінить.
Оціню що?
Те, що ми побудували.
Ви використовуєте енергію всіх трьох Уламків?
Така сила…
Необчислювана? І справді.
Ні! Просто збільште їх!
Що ви робите?
Щур розгублений.
Можливо, потрібна демонстрація.
Докторе Шкет, з вашого дозволу.
Нехай.
А можна якось швидше?
Швидше вже нікуди.
-Який план, бунтарі? -Так, у нас обмаль часу, тож…
Треба дістатися тунелів по той бік.
Зможемо потрапити до штабу Йоука, привертаючи менше уваги, ніж нагорі.
То спершу треба розібратися з цими? Запросто.
Оце я розумію командна робота.
Схоже, ви самі впораєтеся, тож я піду.
Та вони величезні.
Серйозно? Що це за вдосконалення?
Подобається шоу?
Цього замало.
Замало?
Нісенітниця!
Мої еґфорсери-велетні перетовчуть шкідника на чорничне желе.
Побачимо.
Так, побачимо.
Ти ним захоплюєшся, правда ж?
Попри твої гучні слова, ти вважаєш його другом.
Кумедно, я думав, що ти розумний.
Овва.
Наклзе, розберемося. Розчистиш вихід?
Ходімо.
Уперед!
Солодка кукурудза! Вони знищили моїх дітей!
Моїх великих, гарних діток!
От і по «збільште їх». Наступного разу спробуй лазерні очі.
Вогнемети круті.
Вогнемети!
Досить!
То що ми робимо?
Мені байдуже. Робіть, що хочете.
Гадаю, це погана ідея.
У них не було стільки еґфорсерів, і вони не були такими сильними.
А що нам утрачати?
Слухайте, стає нелегко, і це більше, ніж ви очікували.
Не звинувачую вас, якщо не хочете йти далі.
Але я мушу. Я маю врятувати друга-лиса й світ.
Власне, кілька світів. І так мав зробити це сам.
Ні, Рада хаосу не зупиниться на більших роботах.
Ти наш найкращий шанс на перемогу. Ми з тобою.
Просто скажи, кого бити.
-Забудь. Вони надто добре захищені. -Побачимо!
Убивчий погляд, скажи?
Схоже, я їх розлютив.
Так, підсмажте гризуна!
Лише для злих цілей. Я суворо вегетаріанець.
Ми двоє знаємо, що інші члени Ради не зупинять Соніка.
Їм бракує бачення та уяви.
На відміну від тебе.
Думаєш, я маю бачення та уяву?
Можливо, або ти просто дурний лис.
Самотній. Безглуздий. Жалюгідний.
Я жалюгідний? У тебе необмежена сила,
а думаєш лише про створення більшого робота.
Скажи, як перемогти Соніка!
Неможливо. Надто швидкий. Бездоганно імпровізує.
Що б ти не утнув, він упорається.
Як би сильно його не бив, він завжди встає.
Ніколи не переможеш Соніка, бо не можеш його зрозуміти.
Ти не думаєш, як він. Ви з різних ліг.
То я маю думати, як Сонік? Я знав, що в тебе є бачення та уява.
Гей, зачекай! Я не…
Так, саме так.
Що ж я накоїв?
-Найн викликає Соніка. -Найне.
Ти тут, Соніку?
Попереджаєш друга? Не круто.
Від мене очей не відвести?
Ну ж бо, я чекаю.
Йой. Вам потрібен командний дух.
-Ні! -Йойкі-мойкі!
Панове, що це за сум на обличчях?
Може, ваші плани знову не спрацювали?
Прийшов тут, увесь такий вдоволений.
Де ти був?
Відповіді неважко знайти, якщо знати, кого притиснути.
Наш багатохвостий в'язень увесь цей час спілкувався із Соніком.
Я знав! Цей щур — щур!
Я лис!
А станеш моїм халатом!
Не поспішаймо. Лис може заманити Соніка до нас.
Як це допоможе? Він перемагає еґфорсерів.
Саме так.
Тому в мене є дещо краще.
Мій допит нашого в'язня
надихнув мене на створення найбільшого роботворіння.
Дивіться і вчіться.
-Молодець. Я казала, що виживе. -«Виживе»? Ну дякую. Далі я сам.
Нізащо. Так далеко зайшли.
Ми закінчимо разом.
Легко сказати, та ще треба проникнути,
а там усе зачинене.
В укриття!
Ще еґфорсери?
-Прикро казати… -Ми не відступимо.
Ми боротимемося тут і зараз.
Довго не втримаємо. Треба негайно всередину.
Соніку.
-Найне! Саме вчасно. -Веди друзів до південно-західних дверей.
Усе гаразд? У тебе дивний голос.
Я вас упущу.
Мій лис-засланець нас упустить. Погнали.
«Приведи друзів». Навіщо він це сказав?
Бо він люб'язний. Я ж казав, він надійний.
-У нас немає іншого виходу. -Повстанці, відступайте!
Так! Я знав, Найн не підведе. Ходімо.
Так, це зовсім не зловісно.
-Не до душі мені це. -Як і все інше.
Є запальничка?
Найне.
Це ти?
Ні, це
ти.
ШАЛЕНІ МЕТОДИ
Переклад субтитрів: Данило Добровольський