Що ти зробив?
-Обережно. -Соніку, чекай!
Соніку!
Сонік.
Поки я поруч, ти завжди матимеш напарника.
-Ліс — найкрасивіше місце. -Просто скажи, кого розбити.
Може, тобі не до душі мої методи, але я все зроблю.
Я збираю всіх разом, але в бій за тобою піде лише один їжак.
Смарагд хаосу!
Моє взуття!
Прикріпи це.
Ця енергія — досі таємниця.
Соніку, він зламаний! Усе зламано.
Соніку!
Що відбувається?
Соніку! Біжи далі. Не зупиняйся!
Ой!
Шедоу?
СОНІК ПРАЙМ
Немає часу на тебе, ким би ти не був.
Я хочу додому.
Додому?
Через тебе дому більше не існує!
Ой-ой!
Може, облишиш мене?
Гаразд. Повернуся в Нью-Йоук і знайду Найна.
Може, Найн пройде й підкине мене.
Знову ти? Дай угадаю, ти злий Шедоу. Хоча це тавтологія.
Шедоу, який хоче меду! Шериф Кам'яного світу.
Я застряг тут, і це все через тебе, Соніку.
Так, що ще нового?
Чекай, звідки знаєш моє ім'я? Хіба…
Шедоу! Ти — це ти! Справжній ти!
Єдиний я.
Ти просто не слухаєш.
Яку частину «нашого дому більше не існує» ти не розумієш?
Що ти сказав?
Що, по-твоєму, я намагався сказати?
Коли ти зламав Призму парадокса, ти зламав нашу реальність.
Ґрін Гілл немає.
Його більше не існує.
Я знаю, що це я винен.
Стає тільки гірше.
За мною.
Як ти тут опинився?
Переслідував тебе з гори Храму в печеру, коли ти розбив призму.
Використав Смарагд хаосу, аби телепортуватися.
Та коли з'явився знову, опинився тут.
Застряг між світами-уламками.
Так. У Порожнечі.
То це, мабуть, ворота до Нью-Йоука.
Ти бачив мене весь цей час?
Не зовсім.
Коли рухаєшся швидко, посилюєш енергію призми.
Вона розріджує завісу до Порожнечі. Наче відкриває портал через ворота.
Ось як я телепортувався в Нікуди.
Я шукав Найн, почав швидко бігати, а потім раптом
телепортувався з Нью-Йоука.
Ішов слідом, коли ти йшов від воріт до воріт.
Це ж Ніде.
Лабіринт-хащі.
А що там?
Не знаю.
Наскільки я бачу, це вічність темряви,
яка руйнує все життя.
Кінець гри.
Чому теж не ввійшов?
Ти можеш потрапити туди, а я — ні.
За одним винятком.
Коли ти видав ударну хвилю з Нью-Йоука,
вона вивела мене назад у глушину Порожнечі й привела сюди.
З причин, яких я ще не з'ясував, ці ворота впустили мене.
Може, світ-уламок не сформований до кінця, або ж розкладається.
Я не певен, але він не цілий.
Як привид.
То що це за місце?
Глянь-но сам.
Овва. Це схоже на дім.
Коло-петля.
Перевал їжака.
Лаба Тейлза!
Пальми!
Як удома.
Поки я поруч, завжди матимеш напарника.
Тейлз!
Поки я поруч, у тебе завжди буде напарник.
Тейлзе. Ти не уявляєш, як я сумував за цим.
Ліс — найкрасивіше місце.
Емі!
Деталі зайві. Просто скажи, кого розбити.
Я так скучив. Навіть за тобою, Наклзе.
Може, не до душі мої методи, але я все зроблю.
Ні. Жодних скарг, Руж.
Поки я поруч, завжди матимеш напарника.
Так, ти щойно казав це.
Агов, я тут.
Ліс — найкрасивіше місце.
Деталі зайві. Просто скажи, кого розбити.
Може, не до душі мої методи, але я все зроблю.
-Поки я поруч… -Що з ними не так?
Це світ-уламок. Як і інші.
Жорстока версія, аби ми страждали.
Ліс — найкрасивіше місце.
Деталі зайві. Просто скажи, кого розбити.
Може, не до душі мої методи, але я все зроблю.
Поки я поруч, у тебе завжди буде напарник.
Ліс — найкрасивіше місце.
-Деталі зайві. Просто скажи, кого розбити. -Перші пару разів було круто.
Поки я поруч, завжди матимеш напарника.
Ліс — найкрасивіше місце.
-Деталі зайві… -Як це виправити?
-Може, не до душі методи… -За мною.
Поки я поруч, завжди матимеш напарника.
Без проблем, Соніку.
Соніку.
Схоже, це теж привид.
Не знаємо, на що здатна призма.
Якщо Егмен цього хоче, це погано.
-Геть від каменя, Яйцеголовий. -Соніку, чекай!
Соніку, ні!
Я ладен на все, щоб повернутися.
Додому.
Шанс є.
Кожен світ-уламок має уламок,
що створює спотворену версію нашої реальності.
-Тобто цей… -Має бути реальним.
Саме так.
Не треба!
Я не збирався чіпати.
Я вказував, щоб сказати, щоб ти не чіпав.
Ось наш план.
Примарна призма показує, як треба скласти уламки.
Якщо принесемо їх сюди, з'єднаємо з цим, справжнім,
то, може…
Так, може спрацювати.
Має спрацювати. Покажімо Найну. Він дуже розумний.
-Знає про енергію призм… -Ні.
-Ні? -Ні.
Чому ні? Я сказав, що він дуже розумний.
-Йому не можна довіряти. -Що? Звісно, можна.
Він як Тейлз. Він просто дратівливий, от і все.
Ні, він не Тейлз. Він Найн, і вони не твої справжні друзі.
Чуваче, він справжній. Це його реальність. Знаєш, що ще справжнє?
Технології Найна на моїх кінцівках.
Тож мовчи про Найна.
Важливо те, що я дістану уламки.
-Я принесу їх сюди, тоді… -План не такий.
Чекай. Чуваче. Я заплутався. Хвилину тому ти сказав…
Соніку, ти буквально зламав наш світ. Чому маю тобі довіряти?
Гаразд, я розумію, чому можеш так думати…
Настала моя черга. Я візьму техніку й піду за уламками.
Нізащо, Шедоу. Я знаю, на що ти здатен.
Цього не буде. Найн і решта справжні.
Тож технології отримаєш лише через мій труп…
Хоча б дав би завершити фразу!
Одна.
Ще три.
Хочеш повернути? Забери.
Поки я поруч, завжди матимеш напарника.
Два й три.
Усе. Усі в мене. Тепер я можу ввійти до воріт, як ти.
Ти впевнений?
Без проблем, Соніку.
Ще одна. Нападай, брате!
Ні, дякую.
Ні!
Бувай, Соніку. Побачимося вдома.
Ні!
Коли рухаєшся швидко, посилюєш енергію призми.
Вона розріджує завісу до Порожнечі. Наче відкриває портал через ворота.
Поверни мою…
Нападай, брате.
Рада хаосу?
О ні. Вони прямують до Хащів!
Шедоу?
Ні!
Ні.
Шедоу!
Я виснажений!
Ти не мертвий. Звертайся.
З іншого боку, я можу нагадувати тобі про це вічно.
О, і я заберу техніку.
Підловив!
Я не розумію. Я думав, техніка допоможе мені пройти через ворота.
Чому не вийшло?
Найн дав тобі техніку.
У лабі ти підійняв призматичну енергію, коли швидко біг
і перейшов у Порожнечу.
Я подумав, що через техніку.
Та це щось інше.
Це ти.
Схоже, це робить мене особливим, так?
Аби полагодити розбиту тобою реальність,
треба працювати разом…
-…разом. -Разом.
Неочікувано було почути таке від тебе.
Точно не до душі визнавати, що я тобі потрібен.
Я потрібен тобі.
Авжеж. Я вже дорослий, аби це визнати. Та не настільки, наскільки я потрібен тобі.
О ні.
Я не підведу, Шедоу.
Разом ми все владнаємо.
СТОРОНИСЯ ПОРОЖНЕЧІ
Переклад субтитрів: Дмитро Добровольський