Què has fet?
Vigila!
- Sonic, espera! - Sonic!
Sonic.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
- El bosc és el més bonic de la Terra. - A qui m'he de carregar?
Potser no faig les coses com vols, però les faig.
Potser jo els puc convocar a tots, però només lluitaran per un eriçó.
La Chaos Emerald!
Les sabatilles!
Posa-te'ls.
Aquesta energia és un misteri.
Sonic! S'ha trencat. S'ha trencat tot!
Sonic!
Però què passa?
Sonic! Continua corrent! No paris!
Shadow!
No puc perdre el temps amb tu, siguis qui siguis.
Vull tornar a casa.
A casa? Casa ja no existeix.
Per culpa teva!
Ai, no em pots deixar en pau?
Molt bé. Me'n torno a Nova Jou a buscar el Nine.
O potser passa per aquí i em porta on li digui.
Tu de nou? Et diuen Shadow el remugador? Seria repetitiu.
Shadow que fa el xou? Shadow el xèrif de les Roques Flotants?
Estic atrapat aquí per culpa teva, Sonic.
Ja, sí, i què més?
Espera, saps com em dic? O és que ets…
Shadow! Ets tu!
- Ets el Shadow real! - No n'hi ha cap altre.
És que no escoltes.
Quina part no entens de "casa ja no existeix"?
Què acabes de dir?
Què et penses que intentava dir-te?
Vas trencar el Prisma Paradoxal i la nostra realitat.
Green Hill ha desaparegut.
Ja no existeix.
Ja sé que ho he fet jo, però no deixa d'empitjorar.
Segueix-me.
Com has acabat aquí?
Et vaig seguir a la cova de Temple Mountain.
Quan vas trencar el prisma
em vaig teletransportar amb la Chaos Emerald.
- Però vaig reaparèixer aquí. - Atrapat entre els neoespais.
Sí, al Buit.
Això deu ser l'entrada a Nova Jou.
Però m'has estat veient tot aquest temps?
No exactament.
Quan corres molt,
generes energia del prisma i s'aprima la barrera amb el Buit.
És com si obrissis un portal a través de l'entrada.
Així devia teletransportar-me a Enlloc!
Estava buscant el Nine, vaig córrer molt i, de sobte,
vaig sortir de Nova Jou.
T'he seguit quan anaves d'entrada a entrada.
Enlloc.
El Bosc Laberint.
Què hi ha allà?
No n'estic segur.
Pel que sé, és una foscor eterna
que desintegra qualsevol forma de vida.
Game over. I per què no hi vas entrar darrere meu?
Tu hi pots entrar, però jo no.
Amb una excepció.
Amb l'ona expansiva de Nova Jou,
em vas expulsar fins als límits del Buit, és a dir, fins aquí.
Per raons que encara desconec, vaig travessar aquesta entrada.
Potser és un neoespai formant-se o desintegrant-se.
No ho sé, però està entre dos mons.
Com un fantasma.
Llavors, què és aquest lloc?
Vine i ho veuràs.
Aquest és com casa.
El Loop-de-loop!
Hedgehog's Pass!
El laboratori del Tails!
Palmeres!
Com a casa.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
Tails!
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
Ai, Tails. No saps les ganes que tenia de sentir això.
El bosc és el més bonic de la Terra.
Amy!
No vull detalls. A qui m'he de carregar?
Ai, com us he trobat a faltar! Inclús a tu, Knuckles.
Potser no faig les coses com vols, però les faig.
No, no tinc cap queixa teva, Rouge.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
Ja, m'ho acabes de dir.
Tio, soc aquí.
El bosc és el més bonic de la Terra.
No vull detalls. A qui m'he de carregar?
Potser no faig les coses com vols, però les faig.
- Mentre sigui aquí… - Però què els passa?
És un neoespai, Sonic, com els altres. Una versió cruel per fer-nos patir.
El bosc és el més bonic de la Terra.
No vull detalls. A qui m'he de carregar?
Potser no faig les coses com vols, però les faig.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
El bosc és el més bonic de la Terra.
No vull detalls. A qui m'he de carregar?
Com ha molat les dues primeres vegades.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
El bosc és el més bonic de la Terra.
- No vull detalls… - Com ho puc arreglar?
- Potser no faig les coses com vols… - Vine.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
No passa res, Sonic.
Sonic.
Suposo que també és un fantasma.
No sabem què és capaç de fer el prisma.
Si l'Eggman el vol, no deu ser bo.
Deixa el pedrot, cap d'ou!
Sonic, espera!
Sonic, no!
Faria qualsevol cosa per tornar.
A casa.
Hi ha una possibilitat.
Cada neoespai té un fragment que distorsionada la realitat.
- És a dir que aquest… - Ha de ser real.
Exacte.
No!
No pensava tocar-lo!
Estava assenyalant-lo per dir-te que no el toquessis.
El pla és aquest.
El prisma fantasma ens diu com col·locar els fragments.
Si els portem tots aquí i els connectem amb aquest, que és real, potser…
Sí, podria funcionar!
Ha de funcionar!
Diguem-li-ho al Nine! És superllest! En sap molt, d'això…
- No! - No?
- No. - Per què no? T'he dit que és superllest.
- No podem confiar en ell. - Com que no? És clar!
És com el Tails, només és que està dolgut.
No, no és el Tails, és el Nine, i no són els teus amics reals.
Tio, sí que és real. És la seva realitat.
Saps què més és real? El que va fer amb les vambes i els guants.
Retira el que has dit d'ell.
El més important és aconseguir els fragments.
- Jo el duré aquí… - Aquest no és el pla.
Com? Que no és el pla? No em ratllis. M'acabes de dir…
Has trencat el nostre món. Per què hauria de confiar en tu?
D'acord, és normal que pensis així, però…
S'ha acabat. Dona'm les vambes i els guants. Jo duré els fragments.
Ni de conya! Sé què ets capaç de fer i no ho permetré!
El Nine i la resta són reals.
Si vols prendre'm això, serà per damunt del meu…
Podries deixar-me acabar de parlar!
Ja en tinc un.
Me'n falten tres.
Vols que te'l torni? Vine.
Mentre sigui aquí, sempre tindràs un company.
Dos i tres.
Ja està. Els tinc tots. Ja puc travessar les entrades com tu.
N'estàs segur?
No passa res, Sonic.
Només me'n queda un. Vine, va!
No, ja ho tinc bé.
No!
Adeu, Sonic. Ja ens veurem a casa.
No!
Quan corres molt,
generes energia del prisma i s'aprima la barrera amb el Buit.
És com si obrissis un portal a través de l'entrada.
Torna'm els…
Vine, va!
El Consell del Caos?
Ai, no!
Van cap al Bosc!
Shadow?
No!
No.
Shadow!
Estic baldat!
No estàs mort. De res.
La part bona és que ara t'ho podré retreure tota la vida.
Ah, i t'he pres els aparells.
T'he guanyat!
No ho entenc. Em creia que amb això podria travessar les entrades.
Per què no ha funcionat? Quan el Nine te'ls va donar al laboratori,
vas generar energia prismàtica corrent molt i vas creuar al Buit.
Em pensava que era pels aparells.
Però és per una altra cosa.
És per tu.
Llavors, suposo que soc una mica especial, no?
Per arreglar la realitat que vas trencar
harem de fer-ho…
- Junts. - Junts?
Uau, venint de tu…
No és gens propi de tu.
Et deu fer molta ràbia admetre que em necessites.
Tu també em necessites.
Sí, soc prou gran per reconèixer-ho, però no et necessito tant com tu a mi.
Ai, no…
No et decebré, Shadow.
Això ho arreglarem junts.
Subtítols: Tòfol Cabeza Cáceres