TORSDAG 21 JANUARI 1988
Det är bara fem morgnar kvar
innan en kunglighet infinner sig i Australien.
Och med kunglighet menar jag popsångaren Cliff Richard.
Så...
min medvärd under tvåhundraårsjubileet på tisdag
är naturligtvis News at Six egen Dale Jennings.
Ja, men ni kanske har märkt
att vi har inte sett det gyllene nyhetsparet på sistone.
Faktum är att mr Jennings har läst nyheterna ensam
och nu i veckan hörde vi att Helen Norville åker till Washington.
Vad är det som händer?
Bara två personer vet det och en av dem är här ikväll,
så ge en varm applåd till mr Dale Jennings!
Så, Dale, hur var julledigheten?
-Lite hektisk, Gerry. Din? -Absolut ingen bryr sig.
Så gör slut på vårt lidande, Dale. Vad är det som pågår?
Hur är det med dig och Helen?
Gerry, jag skulle gärna leverera ett saftigt drama.
-Ja, det är därför vi är här. -Helen och jag har det jättebra.
-Har hon erbjudits ett nytt jobb? -Det har hon.
Vad kan överträffa att sitta bredvid dig?
Ärligt talat, jag gör det just nu. Jag kan bekräfta att det är eggande.
Helen är fascinerad av amerikansk politik
och när möjligheten dök upp
att bevaka valet i USA 1988, kunde hon inte tacka nej.
Vad betyder det här för det gyllene paret, Dale?
Min fru är väldigt orolig för det.
Helen och jag älskar och respekterar varandra väldigt mycket.
Men med tanke på kraven hennes nya jobb medför
har vi båda beslutat, med mycket kärlek och sorg,
att separera.
Åh, jag beklagar.
Åh, Carla kommer att bli förkrossad.
Inte så mycket vår granne, Debbie, som vill att jag ska fråga:
Dejtar ni än?
-Gerry, det är väldigt nytt. -Jag vet.
Så okänsligt av dig, Debbie.
-Ska jag fråga igen om ett halvår? -Vi kan säga vid påsk.
Mycket bra.
Mina damer och herrar, det var mr Dale Jennings!
Tack så hemskt mycket. Tack.
FREDAG 22 JANUARI 1988
-Hej! -Hej.
-Kul att se dig. -Kul att se dig också.
-Hur är det med dig? -Det är bra. Hur är det med dig?
Kontoret känns konstigt utan dig.
Jaså? Tråkigt.
-Jag kan inte stanna länge. -Nej. Okej.
Jag är ledsen att lägga det här på dig så här plötsligt.
Men du vet att jag flyger till Washington på onsdag.
-Ja. -Okej.
Vi börjar sätta ihop ett team
och jag har nämnt dig för cheferna.
Som min producent.
År 1988 i USA kommer att bli otroligt.
Det är valår, Reagans sista år som president.
Han kommer att sätta press på Gorbatjov.
Jag har ett kontrakt redan.
Det är ett uselt kontrakt. Du har två veckors uppsägningstid.
Tv-bolaget skulle inte blanda sig i,
vi skulle kunna göra våra egna reportage.
Noelene, det kan katapultera dig.
Det skulle sätta fart på din karriär.
Wow.
Noelene är svår att få tag på. Vi har ett antal alternativ
för producentrollen, om du har problem.
Det har jag inte.
Jag är säker på att hon tackar ja, men hon behöver en vecka på sig.
Och sen har hon två veckors uppsägningstid.
-Det blir tajt. -Jag vet, men hon är värd det.
Hon är smart som fan, hon verkar anspråkslös.
Helen, tycker du att hon är rätt så anställer vi henne.
-Det är ditt val. -Okej.
Lindsay Cunningham har ringt några gånger.
Fyra gånger, faktiskt.
Efter att du började jobba hos oss.
Okej. Jag skulle rekommendera att du ignorerar dem.
Jag har undvikit honom hittills, men han får tag på mig så småningom.
Är det nåt jag behöver säga, eller inte säga?
Nej.
Jag låter honom vänta ett tag till.
Idiot.
Våra huvudnyheter igen. Den första flottan lämnar Botany Bay
för den sista etappen av jubileumsresan.
Och Chris Evert avancerar...
Varför måste han alltid skrika?
...i Australian Open. Hon möter Steffi Graf på lördag.
Och på söndag
möter den australiensiska legendaren Pat Cash Mats Wilander.
En vecka varje australiensare kommer att minnas.
-Ha en trevlig helg. -Heja, Pat Cash!
Hej, bra gjort! Unge Dale!
Vadå, ska du inte se Geoff?
Åh, vrid upp ljudet.
Innan vi börjar ikväll...
Vänta lite.
Jag tar en paus nästa vecka
medan vi bevakar jubileumsfestligheterna.
Och jag kommer inte att återvända till det här bordet
följande vecka.
Jag har fattat det svåra beslutet att ta en paus från Walters Report.
Nyhetsuppläsare får aldrig bli nyheter.
Men det här landet befinner sig i en kris.
Och krisen handlar om drogberoende.
Den krisen har nu nått min egen familj.
Som ni förstår så är det här en mycket personlig fråga,
och jag kommer inte att tala mer ingående ikväll.
Men jag känner mig tvingad att säga två saker.
Beroende är en sjukdom...
och det är en lömsk sådan.
Jag hoppas att min ärlighet ikväll
visar att det kan drabba vilken australisk familj som helst.
Och för det andra...
För det andra...
Jag älskar min dotter.
Kay Walters är en vacker, intelligent...
kreativ ung kvinna.
Och hon kommer att möta denna återhämtning med sin mor och mig.
Vi kommer att göra allt vi kan för henne.
Paddy Hewitt kommer att ta över min roll som värd för jubileet
och han tar plats vid det här bordet i min frånvaro.
Jag vet att han kan se fram emot stödet från våra lojala tittare.
Vår första nyhet ikväll...
-Vad innebär detta? -...Storbritanniens...
Det betyder att vi kommer att vinna jubileumsveckan.
Utan problem!
...kommande måndag...
...av deras Kungliga Högheter,
prins Charles och prinsessan Diana.
LÖRDAG 23 JANUARI 1988
Vill du göra oss äran?
Jösses. Så stort det är.
-Magnifikt, eller hur? -Du måste vara så stolt.
Ha det så trevligt.
Det känns som ett museum.
Det kommer inte att kännas så stort när möblerna är på plats.
Det är väldigt modernt, eller hur?
-Det är inget ett familjehem, mamma. -Det sa jag inte.
Du skulle säkert föredra nåt mysigare.
Jag vill bara att du ska vara lycklig.
Det är allt jag nånsin har velat.
Blir du inte väldigt ensam här? Så mycket utrymme för en person.
Jag älskar det.
Jag trodde aldrig att jag skulle bo i ett hus som det här,
än mindre äga ett.
MÅNDAG 25 JANUARI 1988
Detta är ABC News den 25 januari.
Det är jubileumskväll och folkmassor samlas redan på Sydneys flygplats
för att invänta prinsen och prinsessan av Wales,
som förväntas landa när som helst nu.
Kungaparets vistelse i Australien kommer att pågå i tio dagar.
-Hallå? -Det är Gerry.
-Har du sett The Sun? -Nej. Hur så?
Jag greps igår i Sydney.
Vadå?
Jag greps för oanständighet.
Vänta lite.
FAVORITPROGRAMLEDARE PÅ TV GRIPEN
Du, kan du... Kan du komma hit?
Före arbetet?
Ja, naturligtvis.
Tv-bolaget vet, men jag vet inte hur de tänker hantera det.
Jag kanske behöver din hjälp.
-Ja, jag kommer på en gång. -Tack.
Dale! Mr Jennings!
Mr Jennings, kan du kommentera gripandet?
Så där! Så där, ta bilden.
Är reportern fortfarande utanför?
Jag såg minst fem stycken.
Hur är det med dig?
Vi måste få iväg Alison till skolan.
Låt henne stanna hemma.
Det är viktigt att reportrarna ser oss tillsammans.
Nej, de andra barnen.
Vi fortsätter att le,
vi säger ingenting, och vi ber aldrig nånsin om ursäkt.
Okej? Det är så vi tar oss igenom det här.
Okej.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
-Har du läst det? -De gick inte in på några detaljer.
Det stod "gripen" och "offentlig toalett". Det räcker.
-Har du en advokat? -Ja.
Ja, vi tror att vi kan få åtalet nedlagt.
Vad gör jag här?
Jag vill att du kämpar för att jag ska få stanna, Dale.
Folk svarar inte på mina samtal. Sponsorerna har hoppat av. Jag är...
Om jag försvinner är jag körd.
Förstår du?
Visst.
Vi stöttar varandra, eller hur?
-Eller hur? -Självklart.
För du vet... om du var i den här situationen...
så vet du att jag skulle göra detsamma för dig.
Naturligtvis.
Dale! Dale, kom hit.
Har du hört om Gerry-affären?
-The Sun? -Och Sydney Morning Herald.
Jean hade hört det på radion.
-Visste du att han var en fjolla? -Jag drar inga slutsatser.
Kom igen, han får Bernard King att se ut som Tarzan!
Han blev påkommen på en offentlig toalett i en park.
-Tänk dig hans stackars fru. -Hon är okej, Robbo.
Jag skulle tro att hon visste om det
för vi har avstyrt storyn om den här killen i åratal.
Det här är annorlunda. Han sänder inte imorgon.
Är det inte lite förhastat?
Det är ett gripande, för sodomi.
Morgondagen är den största familjedagen i Australiens historia.
Rob får ta över flottan.
Du ska få hjälp med Charles och Di.
-Enkelt. -Om du tar Gerry ur sändning
-bekräftar det att han är skyldig. -Han är skyldig!
Jag vet bara inte hur bekväm jag känner mig med
att sitta bredvid en kille som gör såna här saker.
-Dale. Morgonuppdatering. -Jean.
Gerry är den populäraste personligheten här.
Jag gör det inte utan honom.
Han håller på att förvandlas till Helen.
Tjugo sekunder!
Tio sekunder!
Och om sex, fem...
Dale Jennings här med nyheterna denna soliga tvåhundraårsafton.
Idag har vi redan sett ett dubbelt kungligt firande.
Prinsen och prinsessan av Wales har anlänt till Sydney,
och Buckingham Palace meddelar
att hertiginnan av York väntar sitt första barn.
Och bryt!
-Vincent Callahan ringer. -Åh, tack.
Vincent, hur mår du?
Lindsay, ledsen att jag missade dina samtal.
Ingen fara. Du är en upptagen kille. Det går bra för dig, va?
Jag tror att jag vet varför du ringer.
Åh, gör du?
Lindsay, vi kontaktade inte Helen
tills långt efter att hon lämnade News at Six, ärligt talat.
Nej, vänta lite. Sa hon att hon lämnade oss?
Hon sa att det var en redaktionell dispyt.
En ganska hetsig en.
Och vi vet att hon gick ur sändning.
Åh, jag hatar att göra det här,
men... hon gick inte bara ur sändningen, Vincent.
Hon fick ett sammanbrott och ska du anställa den här kvinnan,
måste du veta att hon regelbundet drabbas av sammanbrott.
Jag vet att hon är flyktig och väldigt passionerad.
Vet du att hon också var intagen på ett mentalsjukhus?
Ett dårhus? Och att vissa inom pressen vet om det?
Du har anställt en kvinna med verkliga problem i huvudet.
Jag vet inte om det är manodepressivitet,
om stackaren lider av schizofreni.
Men om Helen Norville inte kan läsa en autocue,
om hon inte klarar det,
hur ska hon kunna navigera en amerikansk valkampanj?
Jag uppskattar uppriktigheten.
Lindsay, jag måste sluta. Tack så mycket.
Fan ta dig, Helen.
Nej, det här är en annan sångerska. Det är inte Olivia Newton-John.
-Det börjar bli sent. -Den här är från Neighbours.
Jag måste också tala med dig.
Vem ska sjunga i morgon?
Jag ska upp vid fem, så...
Jen, kan du vrida ner ljudet på tv:n? Noels.
Okej. Noels...
Du tar fram det bästa i alla runt omkring dig, särskilt i mig.
Och jag vill tillbringa resten av mitt liv med dig,
och bygga en familj med dig.
Noelene Kim, jag älskar dig.
Vill du...
Vad håller han på med?
-Vill du gifta dig med mig? -Lugna ner dig.
-Ja. -Ja?
Ja.
Han frågade mig hur man friar på koreanska.
Så jag har vetat i fyra dagar!
Ja, Jen visste om det,
men sen hittade jag inte rätt plats och fick lite panik.
-Ja. -Just det, tack Jen.
Mr och mrs Kim, jag ville buga för välsignelser.
-Älskling, sätt dig. Gå inte. -Vi kan väl ta ett foto.
Pappa, kom tillbaka!
-Det är okej. -Nej, det är okej.
Jag vill bara ha ett av oss två.
-Okej. -Hej.
Förresten, borde jag inte ha gjort det framför din familj?
Det är ingen fara med dem.
Jag trodde att det skulle hjälpa med din pappa,
men han verkar fortfarande vara arg på mig.
Det är inte du. Det var en bra reaktion.
-Är det sant? -Ja. Kom här.
Jag älskar det du gjorde. Du har gjort mig väldigt lycklig.
-Vad sägs om en sista drink? -Det är sent.
Bara en till nu när jag kan slappna av.
Det är en sak jag måste berätta för dig.
Okej.
Jag har blivit erbjuden ett jobb. På ett annat tv-bolag.
Jesus, Noels. Du gjorde mig så nervös.
Jag undrade vad mer jag har klantat till.
Det är bra. Bra!
Självklart kommer tv-bolag att jaga dig. Vad är det?
Helen bad mig att vara hennes producent under valbevakningen.
I USA.
I USA där borta?
Hur länge?
Fram till slutet av november. Åtminstone.
Och här är jag med ett kontrakt på två år till.
-Jag vet. -Så, vänta lite.
-När måste du bestämma dig? -I morgon.
I morgon? Herregud.
Jag gjorde det mycket tydligt att jag behövde prata med dig först.
Vad ska jag säga? Jag känner att jag har varit väldigt tålmodig.
Jag gick på tå i ett år. Och sen...
Ville du säga ja till det här?
Jag vill göra det som är bäst, för oss båda.
Just det.
TISDAG 26 JANUARI 1988
Vad är klockan?
-För jävla tidigt. -Sju?
Ja.
Åh, jag hoppas att jag inte väckte dig.
-Får jag tala med dig i enrum? -Visst.
Jag förstår att du har accepterat en ny position.
Geoff och jag tillbringade två månader i Washington
efter mordet på Kennedy.
Vad ville du prata om, Evelyn? Varför är du här?
Jag är medveten om vad du gjorde med Kay.
Jag ville tacka dig för anständigheten
i en besvärlig situation.
Det var för Kays skull, inte din.
Geoff hörde också nåt igår kväll,
nåt oroväckande och jag kände att jag borde varna dig.
Han har fått flera samtal efter Gerry Carroll-affären.
Igår kväll nämnde Donna Gillies specifikt Dale upprepade gånger.
Hon nämnde nåt om en träff med en kameraman.
Geoff sa naturligtvis inget,
men hon föreslog att det var orsaken till er separation.
-Nästa gång... -Jag tycker att du borde svara
och du bör förneka det bestämt.
Ett nekande från Geoff Walters...
Tack så mycket, Evelyn.
Jag bad dig att stanna i rummet!
Hon är den sista personen i världen
som behöver veta om vad fan det här än är.
Helen, det lät som en kris.
Okej. Jag håller med,
-vi har aldrig pratat om Dale. -Vad?
-Vi har aldrig pratat om Dale. -Pratat om vad?
-Vad försöker du säga? -Vi vet vilket lag Dale spelar för.
Klä på dig, ta dina grejer, och försvinn ut ur mitt hus!
Gå.
Hallå?
Dale, det är Helen kan du stanna hemma? Jag kommer över.
-Jag är redan sen. -Nej, jag vill att du stannar där.
-Hej. -Hej. Tack för... fan.
Tack för att du stannade. Okej.
Okej. Dale, jag måste berätta en sak
och jag vill inte att du ska få panik.
Men Evelyn Walters kom hem till mig i morse.
-Vad? -Och, ja... Fan.
-Vad, Helen? -Nej, det är...
Geoff har fått telefonsamtal från Donna Gillies
om information som hon kan tänkas ha angående dig
och en manlig kameraman.
Hon ringde mig också.
Hon ringde mig igår, två gånger,
och lämnade meddelanden som jag ignorerade.
-Geoff. -Och Geoff har inte kommenterat det.
Dale, har nåt hänt efter att vi separerade som...
Dale?
Okej.
Ja, jag menar, det betyder att det bara är...
att det bara Geoff och mig som hon har ringt.
Och ingen annan vet, eller hur?
Gerry vet.
Jag berättade för Gerry.
Vad ska jag göra?
Jag tror att det är en stor chans att det här snart är överspelat.
Åk in. Gör ditt jobb.
Uppträd självsäkert.
Det är vad du gör.
Kom igen, upp med dig. Ta din väska.
Gå till jobbet och uppför dig som om allt är som vanligt.
Jag tror verkligen att det snart är överspelat.
Jag ville bara att du skulle veta.
-Glad Australia Day! -Tack.
Vi sätter Rob med dig redan från början
sen tar Gerry över för kungligheterna och ceremonin,
och sen tar du fyrverkerierna ensam.
Okej.
Dale. Du har fått flera meddelanden.
Tidigare kameraman.
-Minns du Tim Ahern? -Åh, naturligtvis.
Han betonade att han vill att du ringer honom genast.
-Hallå? -Hej, det är Dale.
Jag ringer bara tillbaka. Dale Jennings.
Jag känner inga andra Dale, Dale. Är du ensam?
Ja.
Jag har fått ett par samtal från en skvallerkolumnist.
-Donna Gillies? -Ja.
Ja, hon har ställt en massa frågor om dig och mig.
Och jag sa så klart ingenting och la på.
Bra, tack. Om hon ringer tillbaka, kan du klargöra...
Jag kommer inte att svara igen.
Säg bara att vi hade en professionell relation.
-Jag skulle uppskatta det. -Jag tänker inte ljuga för henne.
-Jag är förbi det. -Sa hon vem som gav henne storyn?
Du, jag vet att du kommer att förneka allt
och jag förväntade mig inget annat.
Jag måste sluta.
Lycka till.
Ingen vill lyssna på sir Ninian Stephen
när prinsessan av Wales är här.
Det är slöseri med en OB.
Vad vill du?
Jag har funderat på vad du sa om Gerry.
Du har rätt, han borde sluta.
Åh, Jesus Kristus. Vi sa det här igår.
Jag hör mer och mer om hans beteende.
-Åh, fan. Vadå? -Jag har inga detaljer,
men för en så viktig sändning är det inte värt risken.
Åh, Jesus. Vi sa det här igår, Dale!
Be Gerry honom hålla sig borta.
Bra gjort. Musik i mina öron.
Det betyder att du får sitta över 14 timmar framför kameran.
Jag kan hantera det.
God morgon. Jag heter Dale Jennings.
Tio sekunder!
Och fem, fyra...
God morgon, jag heter Dale Jennings och var ni än befinner er,
är vi glada att ni är med oss och firar vår tvåhundrade födelsedag
som modern nation.
Och vilken spektakulär dag vi har framför oss. Eller hur, Rob?
Det stämmer, Dale, och mittpunkten i det hela
är återskapandet av ankomsten...
Jean i telefon.
Skit också.
Gerry är tydligen nere i sminket.
-Vad? -Fan!
Vi beger oss upp i luften och tar en titt på de första livebilderna.
Som ni ser är det en underbar dag
och det har legat en massiv åskådarflotta
ute på vattnet hela morgonen.
Där är han ju. Gerry! Vänta lite, kompis.
Hallå! Här! Vi har försökt ringa dig.
Vi har dragit ur telefonjacket hemma, så...
Men jag är här och jag är redo.
Vi uppskattar det, men du vet, vi tänkte att det kanske är bäst
att du inte sänder idag.
-Och vilka är "vi"? -Ja, du vet...
det är ett gemensamt beslut, eller hur, Dennis?
Ja, som administration, publicitet.
Bara tills affären lugnar ner sig.
Ja, den har lugnat ner sig.
Nej, det lönar sig att låta dammet lägga sig.
Vad är det här?
Jag vill prata med Dale.
Dale är i sändning under de närmaste timmarna.
Jag väntar till pausen, då.
Han vill tala med Dale.
Dale ligger bakom beslutet.
Dale Jennings sa:
"Det är en olycklig situation. Och bara tills..."
Olyckliga situationer inträffar varenda jävla dag!
-Gör de? -Kamerakillar rör sminkflickor.
-Chefer som tar droger. -Åh, ja.
Jag har inte gjort nåt sånt.
Jag har inte skadat nån.
Jag vet inte om din fru håller med.
Du vet ingenting om min fru.
Eller om mig.
Jag vet mycket mer om dig än jag vill, Gerry.
Jag tyckte inte att du var en dålig kille,
och jag skiter i vad du knullar eller suger.
Men du bröt mot den gyllene regeln.
Du åkte fast med byxorna nere.
Det här kommer att sluta på ett sätt.
Du kan antingen gå härifrån på egen hand,
eller bli sparkad härifrån på ditt smutsiga arsle.
Men du får sparken!
Av dig?
Kom igen, Gerry.
Ja.
-Åh, fan! -Helvete!
Vi ser flygbilder och vilken syn det är.
Och nu ser vi besättningen klättra upp i...
I...
Besättningarna klättrar upp i fartygens master.
Vi har hundratusentals åskådare, eller hur, Rob?
Och miljontals fler på tv, Dale,
och titta på alla åskådarbåtar, från yachter till färjor
till familjer i gummibåtar,
de känner alla samma känsla av spänning.
Vet du vad det ser ut som? Det ser ut som en födelsedagstårta
och se så många ljus som glittrar på havet idag.
-Är det inte vackert, Rob? -Det är spektakulärt, Dale.
Det är svårt att inte känna den australiensiska andan.
-Vilken otrolig dag. -Den är verkligen otrolig.
Låt oss gå tillbaka till de underbara flygbilderna.
Magnifika. Man kan se...
Åh, fan!
Hör på, jag är fortfarande nervös.
Håll ett öga på saker och ting här.
-Fattar du? -Okej. Visst.
...sommardag och här är vi nu,
ytterligare en strålande bild av segelfartygen
från den exklusiva News at Six helikoptern ovanför hamnen i Sydney.
Hoppas att vi inte har stört ert tvåhundraårsfirande?
Nej, jag lovar.
Så Alan är bekräftad
och Noelene borde höra av sig ikväll.
Jag är ledsen att det har tagit så lång tid.
Vi ville diskutera producentjobbet en gång till,
för Walshy påminde mig om en fantastisk kandidat
som jag hade förbisett.
Bill McFarlane.
Han täckte Washington på 70-talet.
Han har nyligen gjort ett bra jobb med Iran Contra-affären.
Verkligen starkt.
Ingen australiensare känner till terrängen bättre.
-Och han är ett stort fan av dig. -Stort fan.
Okej.
För mig handlar det mer om energi och uthållighet.
Noelene är hungrig och...
Ur vårt perspektiv är det...
Den amerikanska valkampanjen är otroligt stressande.
Och vi känner att det skulle hjälpa att ha nån med mer erfarenhet.
Åh...
Så det här handlar om mig?
Det handlar om vem som bäst kompletterar dig.
Och det är inte längre mitt val?
-Kan vi få en minut? -Javisst.
-Walshy? -Visst.
Jag var ganska tydlig vid vårt första möte
att jag inte fungerar bra under äldre, stela händer.
Därför lämnade jag News at Six för er.
Är det den enda anledningen?
Har du pratat med Lindsay?
Allt han säger tar jag med en nypa salt.
Nå, vad sa han?
Att kampanjen skulle testa vem som helst, fysiskt och psykiskt.
Så vi återkommer till dig med vårt beslut.
Ha en trevlig flygtur.
Tack.
Carol, kan du skicka in Walshy?
Och här ser vi nu prinsen och prinsessan av Wales.
Ser inte prinsessan fantastisk ut.
Både elegant och festlig,
i en vacker grön ensemble med gräddfärgade detaljer.
Receptionen ringer. Helen är här.
-Va? -Hon frågar efter dig.
-Va? -Hon har också ringt.
-Säg att jag är ute. -Hon vet att du är här.
Hon är redan på väg upp.
Åh, Jesus Kristus. Bäst att jag försvinner.
Vilken dag för min gikt att blossa upp.
Jean.
Hej, Helen.
Jag vet vad du har sagt till Vincent Callahan
och jag vill att du slutar.
Vi är klara, och vi behöver aldrig se varandra igen. Okej?
Det räcker för mig.
Men det är inte bara jag som har pratat med Vincent.
Alla har nåt att säga om dig, Helen.
Alla på det här kontoret har en Helen Norville-historia.
Tror du att nån av dem har nåt trevligt att säga om dig?
Alla hatar dig.
Till och med Dennis var ute efter dig. Vet du det?
Hade allt ordnat med Charlie Tate.
Och de vet inte ens det värsta.
Vad är det värsta, Helen?
-Vill du verkligen ta upp det? -Varför inte? Vi är ju här båda två.
Vad är det värsta med det?
"Jag har inga vänner. Bu-jävla-hu!"
De behöver inte vara mina vänner.
De jobbar för mig.
Vad du än tror att jag har gjort mot dig,
vad du än tror att nån har gjort mot dig,
så bleknar det i jämförelse med vad du har gjort mot dig själv.
Du är förvirrad som en galen kvinna.
Vad hände med den ambitiösa unga kvinnan? Minns du henne?
Hon kom hit och hon gjorde allt för att få sitta framför kameran.
Och hon gjorde allt och mer därtill. Hon lyckades.
Men när hon lyckades, använde hon inte sin talang,
eller hennes integritet och absolut inte hennes utseende.
Eller hur, Helen? Kommer du ihåg?
Och hon hade allt.
Och hon kastade bort allt och nu är hon helt ensam.
Ingen som städar upp efter dig. Ingen att klamra sig fast vid.
Och iväg till USA.
Hur kommer det att gå för dig?
Var försiktig, Helen, för du kan komma hem i lastutrymmet.
Men vet du vad, Helen?
Lycka till i USA, Helen Kaasik!
Eller vad du nu tänker kalla dig själv.
Helen, se till...
att packa massor av Valium!
Du kommer att behöva det!
Vad glor ni på era luggslitna zigenarjävlar?
Vi har en nyhetshändelse som inträffar en gång på 200 år.
Inget att göra? Sätt igång med den!
Jean. Ring Dennis.
Hallå?
Okej.
Noelene sa att du ska tänka dig för innan du går tillbaka till kontoret.
Behöver du följa efter Helen?
Noels...
Jag känner mig som en idiot för det där jag sa igår kväll.
Du sa inget som jag inte förväntade mig.
Ett år är en lång tid.
Jag vaknade i morse och jag tänkte bara:
Din jävla idiot.
Du hade en dröm i livet
och det var att spela i finalen, och du lyckades.
Men Noels har gjort det än.
Vill du verkligen ha det? Jobbet?
För de av er som har varit med oss sen tidigt i morse,
vilket passande crescendo detta är.
Hamnen i Sydney lyser upp som aldrig förr.
Vad gör du här inne?
Rob och Jean har letat efter dig.
Dennis, gömmer du dig för mig?
Nej, jag på väg ut.
När, efter midnatt?
Jag inser att det här kommer från Helen,
vilket innebär att det inte innehåller ett uns av sanning,
men förhandlar du med Little Chuck om mig?
-Jesus Kristus! -Jag träffade Charlie kort.
Vi har inte förhandlat om nåt.
Hör du från VD:n, kommer du till mig.
Han äger tv-bolaget och halva Australien!
Han äger inte ett skit, Dennis.
Du inser inte vilken tur du har haft.
Det finns ingen annan inom australisk tv
som skulle ha gett dig de chanser jag gav dig,
en svag, halvdan kaffepojke i en ful akrylväst.
Förlåt.
Jag borde... Jag borde ringa första hjälpen.
Nej, ring inte nån. Hjälp mig.
Kom igen.
Be aldrig om ursäkt för ett välriktat slag.
Inget hjälper en att fokusera som det.
Vad fick du ut av uppgörelsen?
Kom igen, berätta. Berätta för mig.
Jag fick 50 000 dollar, Lindsay.
Femtiotusen?
Du kom aldrig ens i närheten av det.
Åh, Dennis, du är inte särskilt bra på det här.
Din stackars korv.
Men du är bra på ditt jobb.
Jag ger dig 60.
Vilken extraordinär avslutning.
En kaskad av ljus som väller ut i hamnen
och lyser upp staden och hela nationen.
Tvåhundraårsfirandet kommer naturligtvis att fortsätta
när vi blickar mot resten av den kungliga turnén,
de kulturella och idrottsliga höjdpunkterna
och naturligtvis mot världsutställningen -88 i Brisbane.
Jag är Dale Jennings. Du har tittat på News at Six.
-God natt, Australien. -Och bryt!
-Bra jobbat, Dale. -Bra gjort, Dale.
Bra jobbat, kompis. Bra jobbat.
-Bra gjort, Dale. -Det var grymt, Dale.
-Tack. -Bra grejer.
Bra gjort, kompis.
-Hej. -Hej.
Kom in.
Ursäkta att jag är sen.
Slå dig ner.
Får jag bjuda på nåt? Vin eller vatten eller te, eller...
-Nej, tack. -Okej.
Okej.
Rob och jag förlovade oss.
-Gratulerar. -Tack.
Han friade igår kväll.
Jag var tvungen att berätta om ditt erbjudande direkt.
Det tog honom en stund, men idag sa han att han stödjer mitt val.
Att han skulle vänta på mig.
Men jag har beslutat att tacka nej till ditt erbjudande.
Jag är ledsen.
Jag uppskattar verkligen att du tänker på mig,
och jag vet att jag skulle ha älskat jobbet.
-Men... -Det är okej.
Jag förstår dig.
Jag vet att du inte skulle ha gjort det här valet,
men landskapet ser annorlunda ut för mig.
Helen, du kommer att vara fantastisk.
Och jag kommer att titta.
Nåväl...
Okej.
Låt mig följa dig ut och tack så mycket
för att du tog dig tid att berätta för mig
allt det där personligen.
-Grattis igen. -Hej då.
Detta är Dale Jennings.
Jag kan inte svara just nu, men lämna ett meddelande.
Dale, det är Geoff Walters här.
Jag ville bara framföra mina uppriktiga gratulationer.
-Vi såg hela sändningen. -Geoff, ursäkta. Jag är här.
Fantastiskt jobbat, Dale. Du sopade mattan med konkurrenterna.
Tack så mycket.
Det betyder mycket.
När jag slutade var jag rädd
att bra nyhetsuppläsare var en bristvara numer.
Jag underskattade dig, Dale.
Det gyllene paret var helt klart bara en språngbräda.
Om jag jobbade med PR skulle jag kalla dig nyhetskungen.
Du har förtjänat det.
Bra jobbat, grabben.
ONSDAG 27 JANUARI 1988
Hej.
När går ditt flyg?
Jag tänker inte åka.
Hur så?
Donna Gillies kommer hit idag.
Och jag ska bara... Jag ska ge henne storyn.
Storyn om varför jag inte tänker åka.
Jag ska berätta för henne att jag... att jag inte kunde packa igår.
Att jag...
att jag tittade på dig på tv hela dagen.
Och insåg hur mycket jag har saknat dig.
Och sen kom du över för att säga adjö...
och jag kunde bara inte åka.
För jag... Jag fungerar inte utan dig.
Helen...
Jag har ingen...
Jag har ingen ring eller nåt sånt, men...
Dale Jennings...
vill du gifta dig med mig?
Helen.
Helen, jag älskar dig. Men vi kan inte göra det här.
Förstår du?
Vad ska jag göra?
Gör ditt jobb.
-Ursäkta, jag... -Helen är inte här.
Vill du komma in?
Jag är medveten om storyn du gör om mig.
Jag vet vem du har ringt.
Jag tänkte självklart vända mig till dig för en kommentar
och jag kan ta kommentaren nu, om du vill.
Om du trycker storyn, kommer du att sälja bra.
Vid ett tillfälle.
Jag kan erbjuda dig så mycket mer.
Du förstår, Helen är borta.
Geoff har tagit ett steg tillbaka.
Jag är nyhetsankare nu.
Miljontals tittare vänder sig till mig för stabilitet och trygghet,
eftersom de litar på mig.
Och den relationen är mycket viktigt för mig.
Det kan vara mycket värdefullt för dig...
eftersom de kommer att fortsätta vända sig till mig,
varje kväll, i årtionden.
För resten av ditt liv, Donna...
eftersom en bra nyhetsuppläsare varar för evigt.
Om du trycker storyn...
försvinner allt det.
Men om du inte gör det, kommer jag att minnas det.
Och jag lovar dig att det kommer att löna sig.
Och om fem, fyra...
Det är morgonen efter, och Australien och världen
reflekterar över ett av vårt lands största firanden nånsin.
Rekordmånga tittare följde spektaklet i hamnen,
medan demonstranter fyllde Sydneys gator.
Återskapandet av den första flottan följdes av hundratusentals åskådare,
bland dem prins Charles, prinsessan Diana och premiärminister Bob Hawke.
Internationella medier täckte utförligt händelserna.
För en fullständig sammanfattning
samt höjdpunkter från alla viktiga händelser,
så har du hamnat helt rätt.
Våra reportrar runt om i landet avvaktar
och snart sänder vi direkt från Melbourne
när prinsen och prinsessan av Wales fortsätter sin kungliga turné.
Jag är Dale Jennings. Välkomna till News at Six.
Undertexter: Peter Jofs plint.com