Faren min var avisbud. For ham var en avis under en arm
et kjennetegnet på en gentleman.
Ja.
For meg var det som en vegg som han satte opp hver morgen ved frokosten.
TV-nyheter er ikke slik. Ikke nå lenger.
TV er for hele familien.
Så jeg vil gjerne utbringe en skål til News At Six-familien.
Skål for oss. Skål til alle.
-News At Six-familien. -News At Six.
-Velkommen. -Skål.
Så til hovedbegivenheten. Marta, om du ikke har noe imot det.
-Da setter vi i gang. -Trommevirvel, takk, Robert.
Godt gjort, gutten min.
Hei! Ja! Sånn, ja!
-Enda en reklame. -Ja.
Vår største hittil. I forbindelse med 200-årsjubileet.
-Ja. -1988. Jepp.
Året da Australia skal feire en årelang bursdagsfest.
Bra?
Vi kommer til å være sentrale for 200-årsjubileet.
Vi skal være 200-årsjubileet.
Det stemmer. Vi vil være 200-årsjubileet.
Det er helt riktig. Og, Dale, du skal dekke festlighetene.
Nå, hvis det flyter, flyr eller flagrer, er det til deg.
Du vil være over alt.
Og, Helen, du skal dekke Prins Charles, og prinsesse Diana.
-Kom igjen. -Kom igjen, du.
Det er en stor internasjonal begivenhet, og de er kjendiser.
Apropos internasjonale kjendiser,
velkommen til det nyeste medlemmet av News At Six.
Gerry! Godt å ha deg her.
Nå får du ansvaret for det internasjonale perspektivet.
Du vil gjøre en hel masse
av satellittintervjuer over hele verden.
Og noen av gjestene vi har til deg, Gerry, de er fra øverste hylle.
Jackie Collins, Joan Collins, Barbara Cartland.
-Mel Gibson, vår Mel. -Zsa Zsa Gabor.
Zsa Zsa Gabor, Cliff Richard og Danny La Rue.
Og det skal hete Celebrity Smorgasbord.
-Ganske bra, ikke sant? -Blir dette hele året,
eller bare i dagene frem til arrangementet?
-Hele året. -Det begynner i desember.
Selvsagt. I desember. Derav kampanjen.
Det vi vil ha, når du bytter over til oss
-vil vi føle at vi kommer hjem. -Ja.
Hva med det aboriginske perspektivet?
Jeg har ikke sjekket.
Og Ernie Dingo var opptatt, så...
Vel, vi har den irske komikerens perspektiv,
men vi kan ikke ha en eneste aboriginer?
Kom igjen, da.
Helen, ærlig talt, Ernie Dingos vokser ikke på trær.
Kom igjen. Ikke bekymre deg for dem. Vi trenger dem ikke.
Vi har et team her som dekker alle baser. Kom igjen, Helen.
Vi har nyhetsmannen, sportsmannen, komikeren.
Og en kvinne.
Det perfekte tverrsnittet av Australia.
Ja. En nasjons ansikter, ikke sant? Det er faktisk veldig vakkert.
Du bør kanskje skrive det ned.
Jeg tror ikke noen ved dette bordet vil glemme den.
-"En" eller? -"Av en."
"Av en." Jepp. Det er bra.
Jeg skal ikke tråle opp og ned langs østkysten
-og se på kjoler. -Jo, det skal du.
Du gjør det med ditt nydelige Helen Norville-smil,
for om du ikke gjør det, vil lille Chuck kaste deg ut.
-Jeg eller du? -Unnskyld meg, sir.
-Jeg har en drink. -Det er en telefon...
-Hva vil du? -Det er redaksjonen.
Å, herregud...
Jeg har noen dypt urovekkende nyheter.
Charlie Tate har et dobbelt boblebad i sitt eget bad.
-Hva? -Ja.
Og en to meter bred lysekrone i gangen.
Han får mye importert.
Jeg har en liten kilde på Charlies kontor.
I forrige uke tok jeg en titt på noen publikumstester.
Du får svært lovende publikumsresultater.
-Har du en kopi? -Nei.
Du er nesten på 30, på nivå med Helen,
noe som er forbløffende etter bare ett år.
Du blir omtalt som pålitelig og konsekvent.
Var det noe negativt?
Ja, men alle får negativer.
-Hva er de? -Robotaktig og stiv.
Det har vært en skyting. Det er bevæpnede menn på Clifton Hill.
De første skuddene for 15 min siden, og de skyter inn i trafikken.
-Kan jeg bruke denne? -Lite info...
-Det er ingen opptak. -Greit. Dale?
-Dere er blinde. -Jeg skal...
Vi bør unngå Plunkett og Hoddle. De veiene er stengt.
Kom igjen, Noels. Svar.
-God dag. Du har kommet til Rob... -Faen!
Takk, Charlie. Takk for at jeg fikk komme.
-Dennis! Hvem har vi på åstedet? -Brian og Ross, sendte dem rett dit.
Hvor mange skyttere er det?
-Politiet tror det er minst to. -Hva? Vet de ikke?
Det kan være en gjeng.
De lokale ringer konstant. Hoddle Street er en krigssone.
-Når får vi opptak? -Jeg vet ikke.
Selv uten opptak har vi nok til tre min.
Mer om vi tar med tidligere.
Folk som vil ha informasjonen sitter ved telefonene.
Vi kan være på plass om 10 minutter.
Rapporter om skyteepisoder har kommet.
Flere sivile har angivelig blitt truffet.
Det totale antallet omkomne ukjent, mens ambulanser venter på...
Nei. Beklager, kompis, denne veien er stengt.
Skudd avfyrt. Skudd avfyrt.
Inn i bilen igjen! Sett deg inn i bilen igjen!
Vi trenger forsterkninger.
Pokker!
-Beklager, kompis! -Går det bra?
-Unnskyld! -Forsvinn. Du kan ikke være her.
Noels!
Noelene!
Faen!
Hvor mange ofre er det?
Ingen bekreftet, men rapporter sier det er få.
-Er skytteren på frifot? -Ja, og fortsatt bevæpnet.
En av dem skjøt mot et politihelikopter.
Ti sekunder!
Og seks, fem, fire.
-Jeg heter Helen Norville. -Og jeg er Dale Jennings.
Vi avbryter programmet
med siste nytt fra hjertet av Melbourne,
mens terror utspiller seg i en gate i Clifton Hill.
Vedvarende skuddveksling i Hoddle Street.
Vitneutsagn beskrev en bevæpnet mann som skjøt vilkårlig
inn i passerende trafikk.
Det rapporteres om flere skadde,
men ingen bekreftede dødsfall foreløpig.
Det er uklart hvor mange gjerningsmenn...
Har du kontaktet St. Vincent Hospital?
-Ikke ennå, men skynder meg. -Politiet råder å holde seg inne...
...og bilister til å unngå området helt og holdent.
Vår forståelse er at skytteren eller skytterne
har flyktet fra stedet, men er på frifot og tungt bevæpnet.
En forbryterjakt er for øyeblikket i gang.
Tidspunktet for politiets rapportering
tyder på at Hoddle Street ble utsatt for skuddveksling
i ca. 45 minutter.
MANDAG 10. AUGUST 1987
Dale? Dale. Murray er inne. De har opptakene.
Vi er i ferd med å gå gjennom.
-Ja vel. Når var dette? -Ja, det var da vi kom dit.
Rett før man kunne høre helikoptrene, så...
Klokken var 21:45 da første skytingen stilnet.
-Det var da jeg dro hit. -Ja.
Vent, jeg trodde du bodde i Burwood?
Jeg var på besøk hos en venn.
Så vi beveger oss oppover.
Skytterne hadde allerede stukket av, men vi har de ødelagte bilene.
Dere var de eneste der ute?
-Ja. I evigheter. -Ja. Helter?
-Først på åstedet. -Er det et lik?
-Ja, de bare lot ham ligge der. -Kutter jeg rundt det, eller...
Nei, vi bør vel beholde det?
-Hva? -Han er med på annethvert bilde.
For ingen flyttet ham på flere timer.
Ja, Jean, er Lindsay... Ja. Takk.
-Vi viser ikke døde lik. -Vi kan vise lik, vi har tidligere.
Beirut- og Vietnam-opptakene var verre.
-I en gate i Melbourne? -Ok med utenlandske lik,
-men ikke lokale? -Kan fokusere på det større bildet.
-Hva har du? -Et bilde av et lik.
Å, lik.
Om vi skal rekke det, må vi skynde oss.
Hva tror du, Lindsay?
Er vi den eneste kanalen med disse bildene?
Kjør på med de blodige tingene, med en stor "Først på stedet".
Jeg kan ikke klippe en historie på 15 minutter.
Bare bruk råmaterialet, så snakker vi om det.
Kom igjen.
-15 minutter. Skynd deg. -Ja.
-Skal vi gjøre det sammen? -Å bruke råmateriale
timer etter at det skjedde,
-er ikke en god idé. -Herregud.
De har sluppet identiteten til skytteren.
-Er det kun én? -Ja, i live og i varetekt.
Herregud. Han er bare et barn.
Dimittert fra hæren for 14 dager siden.
Det offisielle dødstallet er seks.
Vi har begge ikke sovet. Vi er utslitte.
Vi bør vente til det er ferdig klippet.
Jeg fortsetter nå. Du kan ta den redigerte versjonen.
Og om seks, fem, fire...
God morgen. Jeg heter Helen Norville.
Politiet har arrestert en 19 år gammel tidligere militærkadett
i kjølvannet etter gårsdagens skyteepisode,
som har ført til seks bekreftede dødsfall og ytterligere 18 er såret.
News At Six var først ute på åstedet
og vi kan nå avsløre eksklusive bilder av etterdønningene.
Vi ser nå Hoddle Street i kjølvannet av massakren.
De sender opptakene allerede.
De er de eneste som viser opptakene.
Knust glass.
Sjokkerende påminnelser om en natt med terror,
hvor bilister som kjørte om livet sitt, ble tatt...
Barna ville ikke ha dratt til skolen ennå.
Ja, jeg vet det. Hvis det blør, fører det.
Ingen av ofrene er ennå navngitt.
Men vi forstår en formell identifikasjonsprosess
er for øyeblikket i gang.
Ferdig!
Det kan være bedre å ringe politiet eller...
-Bomme. -Vi forstår.
-Du må kanskje ta denne. -Hva mener du?
Jeg beklager. Holdt et lite øyeblikk.
Jeg lover at jeg er straks tilbake.
En familie har ringt, fortvilet.
Si at vi setter pris det, og at vi ber om unnskyldning.
De så på nyhetene
og de tror de har sett farens sedan på opptakene.
Ikke våre opptak?
De så faren sin død på TV.
Faen!
Fra nå av vil jeg du skal ta denne veien tilbake, det er tryggere.
Pappa. Hoddle Street er trolig den tryggeste gaten i Melbourne nå.
Eller enda bedre, få Robert til å flytte til et tryggere nabolag.
Clifton Hill er så trygt som det kan bli!
-Jen, stopp. -Hva skjer?
Du er heldig at vi ikke forbyr deg fra å dra dit sammen.
Mamma, det går bra! Vi har det bra begge to.
-De var aldri i fare. -Det går bra.
-Jeg må komme meg av gårde.t -Her, ta noen.
Nei, jeg kan ikke, Mrs. Kim, jeg kjører, men...
Kamsahamnida.
Kan jeg få et par ord med deg?
De titter fortsatt.
-De driver meg til vanvidd. -De vil bare at du skal være trygg.
-Ja, og det er jeg. Jeg er trygg. -Ja, jeg vet det.
Dennis spurte meg i dag om vi var et par.
Når?
Denne ettermiddagen. Han tok meg til side og sa:
-"Er du og Noelene et par?" -Hva sa du?
-Jeg sa det ikke var noe på gang. -Ja, og hva sa han etter det?
Jeg vet ikke, han spurte ikke om det igjen.
Han hadde en million ting på gang.
Om du ikke ser for deg at vi har en fremtid sammen, bare si det.
-Hva? -Du vil aldri fortelle det til noen.
Du vet hva som står på spill om vi forteller kontoret og...
Foreldrene dine ville ikke godta det,
-og de ombestemte seg. -De aksepterer det.
De har ikke fortalt samfunnet eller familien i Korea.
Tror de at jeg er dårlig for deg også?
-Nei! Jeg... -Nei.
Nei, jeg er bare forsiktig,
fordi jeg bryr meg og vil beskytte oss.
Ja, jeg også. Jeg...
Kanskje det bare innhenter meg,
mangel på søvn eller noe, men jeg bør gå.
Jeg er redd dette er alt vi har for i kveld.
Det er flott. Takk.
Kompis, jeg vet at du sikkert hører dette ofte.
-Du var en strålende spiller. -Ja.
Jeg tror Saints kunne trengt noen flere som deg.
Takk skal du ha.
Det er... Uansett, hør her, hva skylder jeg deg?
-Tjue. -Tjue?
Tjue for natten. Fem ekstra for gjester.
Men for deg kan jeg gi avkall på det.
-Nei, det er bare meg. -Det går bra.
Vi er veldig diskré.
TIRSDAG 11. AUGUST 1987
Ok, flott. Bra. Hva har vi om bakgrunnen til skytteren?
Tror jeg fant en tidligere skolekamerat.
Hun er nervøs for å snakke, men jeg kan få det til.
Gjør det. Finn andre også.
Jeg vil vite alt om denne fyren,
barndomstraumer, narkotika, problemer med å få seg noe.
-Alt som gjorde ham til en psykopat. -Vi bør intervjue Stephen Bramhall.
-Hvem? -Våpenlobbyist?
-Ja. -Hvem, Noelene?
Vi intervjuet ham da de tok Kimberley-morderen.
Ja. Nesten alle brev til redaktøren i morges
handler om å skjerpe våpenkontrollen.
Jeg tror det blir et skifte med våpenlovgivningen.
-I Victoria? -Nei, i hele landet.
-Lykke til med det. -Er våpenlobbyisten for våpen?
Ja, han er for våpen.
Jeg tror ikke vi bør få en skytter hit nå.
Det er akkurat nå vi bør gjøre det.
Det er å gjøre noen ansvarlig.
-Dennis! -Her inne.
Vi sender ut et mannskap.
Nei, jeg synes vi skal gjøre det direkte.
Greit, vi myker opp vår tilnærming til Hoddle Street.
-Hva? -I går kveld ringte en familie inn.
De kjente igjen liket av faren deres på opptakene våre.
De fikk vite om hans død ved å se på oss.
Vinkelen var så vid, det går ikke at de identifiserer...
Hysj, Helen. Hysj. De kjente igjen bilen.
Vi bør be om unnskyldning.
Nei. Herregud. Vi fikser det privat. Det skal ikke offentliggjøres.
Ingen i dette rommet vil at dette skal offentliggjøres.
Jean tar kontakt med dem.
Jeg burde ringe familien personlig...
Herregud, Helen, trekk pusten! Jeg mener det.
Har du ikke gjort nok allerede?
Du er den siste personen som burde kontakte den stakkars familien.
Det var du som godkjente de opptakene.
Jeg husker noen som ser ut som deg, som løp rundt i redaksjonen,
pekte på telefonen og sa: "Folk vil ha info!"
De har gitt oss litt informasjon, klager,
hundrevis av dem om at dekningen vår er for konfronterende,
men for det meste er det klager på deg.
For lite omsorgsfull. For brysk. For kald! Du!
Så våpenlobbyisten er av bordet da?
Si det er en spøk! Hvis ikke, kveler jeg noen!
Det var et intervju. Det skulle ikke bli traumatisk eller konfronterende.
-Herregud! -Vi må snakke om våpenlover.
Det er én ting å dekke våpenlover,
det er noe annet å sette en våpengalning hos oss.
Dale, takk. Han er borte.
Greit, vi kommer til å ta
en mildere tilnærming til denne historien.
Vi skal lage biografier av ofrene.
Heltehistorier om de første personene på åstedet.
Ordre fra lille Charlie?
Vel, Helen, det er slik det blir i kveld.
-Du trengte ikke å skjære meg slik. -Vi skulle aldri ha vist opptaket.
Jeg er enig. Opptakene var en feil.
Politiet burde ha fortalt det til familien innen da.
De vil aldri få det bildet ut av hodet.
Dale, jeg har gjort dette mye lenger enn deg.
Nå kan vi trekke oss unna fra å konfrontere opptakene,
men vi kan ikke trekke oss unna fra våpenlover.
Hele landet er på randen av en kolossal forandring,
og det er vår jobb å rapportere det.
Du tror den beste måten å gjøre det på er med en våpenlobbyist i kveld?
Ja, det gjør jeg.
Jeg skal snakke med Lindsay.
Flott.
Du aner ikke hvor mye jeg setter pris på dette, Cheryl.
Dette arrangementet passer dårlig.
Det er godt å ha en distraksjon. Jeg kan ikke høre på det lenger.
Detaljene er forferdelige, eller?
Ja, jeg hadde mareritt om det.
-Hei! -Her inne, kjære!
Hun lovte å være her kl. 10.
La oss ikke snakke mer om det.
-Snakke om hva? -Hei.
-Galskapen i gatene. -Hva?
Skyteepisoden i Clifton Hill.
Er dette første gang du har hørt om det?
Faren din dedikerte hele programmet sitt til det.
-Jeg har kvittet meg med TV-en. -Hva?
Det er alt Scott og jeg gjorde,
bare satt der hver kveld og fikk firkantede øyne.
Hvor mange?
Minst seks døde og dusinvis av sårede.
Herregud.
Det må jeg si, jeg ble rystet over dekningen deres.
-Å se et lik på morgennyhetene. -Jeg vet det.
Og vil du vite det verste?
Den mannens familie, de så det og ringte inn.
Hva?
Det var slik de fant ut at han var død.
-Det er forferdelig. -Du store min!
Hvorfor begynner du ikke med Kay?
Hva vil du ha å drikke?
Ja, jeg tar en hvit med tre, takk.
Jeg tar bare en vodka, takk.
Må du se på det?
Jeg mener, kan du ikke bare bli i sminkerommet?
Helen gjør det meste av det, så jeg må være der når det skal finpusses.
Pokker.
Ja, jeg prøver å se bort, men hun beskriver alt.
Jeg vet ikke hvordan hun klarer det. Som om det ikke påvirker henne.
Jeg ville vært et vrak hvis jeg skulle snakke om alt.
-Ja. -Unnskyld.
Jeg vet du er opptatt, men kan jeg spørre deg om noe?
Ja visst.
Det er et personlig spørsmål.
Jeg vet at du og Dale er,
så jeg tenkte du kunne være en god person å...
Rob og jeg er sammen.
Ja.
Vi har prøvd å holde det hemmelig, men nå mistenker Dennis det.
Rob vil si noe,
men jeg er redd det vil endre hvordan jeg blir oppfattet her.
Det kommer det til å gjøre.
Du må bare spørre deg selv: "Er han virkelig verdt det?"
Det er han.
Ja vel. Bare vær forberedt på mye sladder og insinuasjoner.
De vil se på deg som Robs lille kjæreste.
Invester i en dress og slutt å kle deg som en skolejente.
Du er produsent nå, Noelene. Vær selvsikker og stå på ditt.
Var det noe mer?
-Nei. -Ok.
Takk, Helen.
En annen Duntroon-kadett beskrev ham som en umoden gutt,
besatt av fantasier...
Jeg bør ikke angre på dette, Dale.
...disiplin som kreves av en soldat,
en giftig kombinasjon som brøt ut i vold.
Etter hvert som det første sjokket i Hoddle Street avtar,
vender samfunnet nå blikket mot våpenlovgivningen.
Med oss i kveld er Stephen Bramhall,
leder av Australasian Firearm Alliance.
-Velkommen, Stephen. -Takk.
Stephen, kan du fortelle oss om
skytevåpnene som ble brukt i skyteepisoden søndag kveld?
Det du må forstå om disse våpnene,
er at det ikke er uvanlig å ha en slik spredning av skytevåpen.
Mossberg pumpehagle og Ruger halvautomatisk rifle...
Bønder bruker dem vanligvis til å bekjempe skadedyr.
Dale, du er fra Bendigo, det vet du.
Og det tredje våpenet?
Det var en annen rifle, en Norinco M14.
Og Norinco er av militær kvalitet?
Ja. Jeg antar at han var kvalifisert fra sin tid i Hæren.
Alle tre våpnene var lovlig å eie.
Fakta om skytteren
tegner et portrett av en ganske sint og ustabil ung mann.
Hvordan fikk han våpenlisens i utgangspunktet?
Vel, Helen, psykologisk uegnethet er vanskelig å fange opp.
Dette er en mann som fikk 100 % på prøven for førerkortet,
som besto den psykologiske evalueringen
for Australias beste militære akademi.
Det gir grunn til alvorlig bekymring om Duntroons utvelgelsesprosess,
-tror du ikke? -Det må du spørre dem om.
-Han er en sleip jævel. -Det er bra.
Om det kommer krav om å skjerpe våpenlovgivningen,
hvilke restriksjoner ønsker du?
Nei, ingen av dem.
Vi har allerede strammet inn våpenlovene, og likevel skjedde det.
Restriksjoner gir staten mulighet til å kontrollere borgerne bedre.
Så du tror at sivile
burde kunne gå rundt med militære våpen,
selv om det betyr noe som...
Nei, ta det rolig, Helen.
-Når alt kommer til alt... -Jesus.
er det ikke ansvarlige våpeneieres skyld, det var den gærningen,
og jeg tror at dere i media også har et stort ansvar...
-Gå på sport nå. Nå! -...for det som skjedde...
-Ja? -Cheryl, få Rob opp nå.
-Nå! -De vil ha deg opp.
-Hva? Allerede? -Ja, nå.
-Hva? -Kom igjen.
Her!
Det er et vanlig svar for våpenlobbyister, vel?
Å skylde på alt og alle,
bortsett fra de lett tilgjengelige skytevåpnene?
Syke sjeler gjør slike ting av én eneste grunn,
oppmerksomhet. Oppmerksomhet som dere gir dem.
Da dette skjedde, kunne dere ikke vært mer ivrige.
-Det stemmer ikke. -Dere satt navnet hans i lyset.
For noe dritt.
Dette skjedde fordi en sivilist kunne gå inn i en butikk
på High Street og gå ut med et våpen av militær kvalitet
laget for krigssoner.
Hvis du tolererer det,
tolererer du da ikke alle dødsfallene i Hoddle Street?
Vet du hva kanalen din sendte på søndag,
da alle disse menneskene døde?
En krim thriller med mange døde, et tosifret antall.
Du sa at guttens hode var fullt av krigsfantasier.
Hvor tror du de kom fra?
Det var alt vi hadde tid til.
Takk, Stephen Bramhall, for en svært livlig debatt.
Nå har vi selskap av Rob Rickards og alt det siste innen sport.
Herregud, Dennis. Hvorfor gikk du med på dette?
Australias beste testscorer, Greg Chappell,
har vunnet en plass på landets kuk,
landets fremste cricketadministrator...
Skal vi prøve igjen? Han vant på...
Få den ut, din tøyhårede drittsekk. Få den ut!
Jeg beklager.
Den tidligere testkapteinen er en nasjonal utvelger. Chappell...
Dette er en fiasko! En jævla fiasko!
Jeg vil se den pøbelen på kontoret så snart nyhetene hans er over.
Få ham inn!
-Brett McKenna har mer. -Og vi er ferdige!
Eventuell tvil om Chappells evne til å sitte i ACB,
er om han har nok erfaring som administrator.
Forslag om at han trengte læretid er søppel i hans øyne.
Ok, Geoff, vi har den siste versjonen av manuset på autocue.
Beklager, Paul. Jeg har endret det igjen.
Tror jeg har lagt til 40 sekunder. Jeg legger til etter hvert.
-Ok... -Tretti sekunder!
Jeg skal ikke nevne News At Six.
-I hvert fall ikke ved navn. -Ja vel.
God kveld. Jeg er Geoff Walters, og velkommen til...
-Jeg kunne ikke la ham fortsette... -Vi ble enige om en rolig tone.
Det var ikke jeg som mistet besinnelsen.
Geoffs show har begynt. Jeg tror det skjer noe.
Det har fått frem noen av de fineste kvalitetene i Melbourne.
Dessverre har det også fått frem noe av det verste.
Jeg snakker spesielt om handlingene til én TV-kanal.
Det som burde være en viktig samfunnstjeneste levert av mediene,
har tydeligvis blitt et kappløp mot bunnen,
og den aktuelle kanalens fremgangsmåte
representerer et bekymringsfullt nytt lavmål.
I går morges, bare timer etter tragedien,
som kanalen skyndte seg å sende,
og skrøt av at de var først på åstedet.
Men i all hast sendte de bilder av et avdødt offer
før politiet fikk sjansen til å informere familien.
En kjærlig familie fikk vite om det meningsløse drapet
av sin ektemann og far, via et nyhetsprogram på TV.
Jeg vil ikke fornærme denne familien ved å navngi dem,
eller paraderer dem foran kameraer,
men jeg vil gjerne uttrykke mine kondolanser.
Jeg ber oppriktig om unnskyldning på vegne av alle respektable medier.
Jeg vil forsikre seerne våre
at dere vil ikke se noen grafiske, skadelige bilder her.
Fordi du ikke har noen.
Jeg mener at journalister bør oppføre seg
med urokkelig integritet til enhver tid,
men spesielt i møte med en tragedie som denne.
Charles Tate er på tråden.
Når jakten på en historie blir en desperat jakt på seertall,
mister vi synet av menneskeheten.
Den kanalen og den aktuelle nyhetsoppleseren
gikk over streken og var ute av kontroll.
Charlie. Hvordan går det?
Hun har tydeligvis mistet kontakten med verdiene i samfunnet vårt.
Teknisk sett er jeg kanskje det,
men andre dekket saken.
Du forsikret om at du går gjennom hver eneste historie med en fin kam.
Så jeg er bare litt forvirret
at kammen din ikke fanget denne store knuten.
Vel, det...
Den hendelsen inntraff under en oppdatering, og det er...
Det er Dennis Tibbs ansvar, beklager å måtte si det.
Nå som vi er på dette emnet,
tilsynelatende, her om dagen var Helen...
Men han sier at det skyldtes raske manøvrer fra politiets side,
at teamet hans kunne nå de sårede.
De kjørte inn der de trodde frontlinjen var, for å beskytte...
Dale, Helen, her inne, takk.
Charlie Tate vil ha deg av.
-Hvor lenge? -Så lang tid det tar
for at Hoddle Street-historien legger seg.
Hun har gått.
Dette vil gi kritikerne ny næring.
Å, Dale. Hør her...
Du klarer deg bra med Charlie Tate.
Det gjør ikke hun.
Og mellom oss, er Helen heldig at dette ikke er et permanent valg.
-Går det bra? -Ja. Jeg hadde bare ikke...
Jeg ble kastet ut. Jeg kunne ikke få hodet mitt rundt manuset.
Kan vi gå gjennom et par ting til i morgen?
Nå? Jeg er ganske utslitt. Kan vi gjøre det i morgen tidlig?
"Tountrys kuk."
Godt jobbet, Rob.
Kan jeg komme inn et øyeblikk?
-En drink? -Nei, det går bra, takk.
Nei, jeg mener, trenger jeg en?
-Så du vil ha meg vekk? -Foreløpig, ja.
Det er en feil.
Vi burde ikke ha vist det opptaket.
-Men vi godkjente det alle sammen. -Alle?
Ja, det stemmer. Når ting som dette skjer...
Du må bevege deg fremover...
Det er noe med historien, Helen,
jeg vet ikke hva, men instinktene dine er helt feil.
-Hvordan? -Jeg vet ikke.
Det er hele tilnærmingen din.
Det er bare slitsomt, det er aggressivt, det er...
-En jævla massakre. -Ja.
Skal jeg ta det rolig?
Nei, det er bare det at jeg har sett deg dekke tragedier tidligere.
Da du var med Geoff, var han stjernen, du var hans motvekt.
Du lot nyhetene påvirke deg.
Som om du kanaliserte følelsene våre for oss.
Jeg har sett deg gråte på TV før.
Så fordi jeg er kvinne, er det sånn jeg skal reagere?
Ja.
Ja vel. Da kalibrerer jeg på nytt.
Men jeg kan ikke gjøre det hjemmefra, jeg må være med.
Ja vel.
Om du tror du kan få skuta på rett kjøl, ringer jeg Lindsay.
Men jeg skal sette på i morgen kveld,
og jeg må se den forandringen.
Forstått?
Rob!
ONSDAG 12. AUGUST 1987
Jeg vet at det er dumt,
jeg vil bare ikke kjøre gjennom byen ennå.
Alt er klart. De åpnet veien på få timer.
Nei, jeg vet det.
Jeg er fortsatt litt nervøs i bilen, og tenker på det.
Det blir litt mye. Noen av historiene...
Jeg må legge på. Ringer deg tilbake.
-Greit, kjære. -Ha det.
-Går det bra? -Ja.
Politiet har offentliggjort tre navn til på ofrene.
Jeg tror vi kan gå videre fra nattens detaljer og morderen.
Noelene jobber med å familiene.
Dale, jeg går ikke inn i dag.
Hva? Jeg trodde du sa Charlie trakk det tilbake.
Jo, men jeg tror fortsatt at dømmekraften min er litt av.
Ikke helt som det skal være.
-Jeg tror ikke det. -Nei, du sa det også.
Ja...
Jeg syntes at vi fokuserte for mye på skrekken i begynnelsen,
og morderen, men nå har vi navnene på ofrene.
Vi kan fokusere på historiene deres.
Jeg har sett deg intervjue sørgende mennesker, Helen, det er...
Dale, jeg skal ikke snakke med ofrenes familier.
Jeg er den siste personen de ønsker å treffe.
Ok.
Greit.
Jeg ringer deg til lunsj.
Den detaljen som jeg fortalte deg i går,
om familien som så faren sin på nyhetene?
Ja. Tragisk.
-Du har vel ikke sagt det videre? -Unnskyld?
I går kveld? Mr. Walters sa det i programmet sitt,
litt som en tale, en ganske lang tale...
Cheryl, jeg ville aldri utnyttet en families tragedie på den måten.
-Jeg vet det. Selvsagt ikke. -Jeg er sjokkert over at du...
-Nei, jeg sier ikke det. -Hva er det du sier?
Jeg er lei for det. Jeg vet ikke.
Etter det jeg kan forstå, fikk ikke den stakkars familien svar
fra politiet eller News At Six,
så de prøvde alle kanalene, inkludert Geoffs.
Det var slik han ble oppmerksom på om tragedien
og hvorfor han følte seg tvunget til å snakke.
Jeg må ha... Beklager.
Jeg må fortsatt være litt skremt eller...
Kan vi bare... Hei, jeg har en veldig god idé
for en frisyre til Variety Club-lunsjen.
Vi får se.
-Hvor var du? -Når?
I går kveld.
Jeg dro rett hjem til deg etter at jeg var ferdig. Du var ikke der.
-Hvor var du? -Jeg var nok...
Hva var klokken? Kanskje jeg sov.
Klokken var 21:30. Huset var helt tomt.
Bilen din var ikke der.
Hvor var du?
Det er ikke slik det høres ut. Jeg har bodd på et motell.
Ikke på den måten.
Egentlig trengte jeg bare å...
Dette er så dumt.
-Hva? -Du har det bra. Jeg også. Jeg...
Hjemme får jeg fortsatt ikke sove.
Den minste lyd, og det er fortsatt søndag kveld.
Jeg som ikke vet hvor du er og...
Å høre de skuddene. Jeg er en jævla idiot.
-Nei, det er du ikke. -Jeg er, jeg...
Jeg var på den andre siden av byen. Du var trygg.
Alt som folk gikk gjennom den kvelden,
og her er jeg, jeg kan fortsatt ikke sove i min egen seng.
Det går bra.
Og i ukens program har vi "Når stilte du spørsmålet?"
Å, herregud.
Du ser enda verre ut enn i går.
Har du hørt det?
Om den etterlatte familien, Geoffs utfall eller Helens avskjedigelse?
Jeg visste det ikke ville slå an,
så fort jeg så det, men jeg lot henne bare gjøre det
for Helen tror jeg er opptatt med seerne eller hva som blir populært,
og hun er den seriøse journalisten.
Dale, det du beskriver er gode publikumsinstinkter.
Du har dem.
Ærlig talt, dine er kanskje bedre enn Helens for tiden.
Da jeg fridde, var jeg på et jorde!
-Hallo? -Hei.
Gå i dusjen, gjør deg klar til å filme. Jeg kommer med crewet.
Nei.
Du må stole på meg. Jeg har en idé.
Jeg er der om 20 minutter. Ok? Ha det.
Vi har tatt ofrene, morderen, politifolk, politikere,
men ingen har sett på innvirkningen det har på vanlige mennesker.
-Prøver du deg på vox pops? -Et portrett
av en sørgende by som prøver å samle seg igjen.
Det er vox pops.
Ja vel. Jævla vox pops.
Barna mine kjenner den gaten. Det er slik vi kommer oss til byen.
Alle snakker om det på skolen sin.
Så hvordan forklarer du det til dem?
Jeg fortalte dem bare at noe forferdelig hadde skjedd,
men at de er trygge.
Vet ikke om jeg tror på det.
Barna kan se at jeg ikke gjør det.
Det henger plakater på High Street for alle actionfilmene.
Stallone med maskingevær. Du kan ikke se dem på samme måte nå.
Tror du at media spiller en rolle i vold i den virkelige verden?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Det kommer en ny Schwarzenegger-film neste uke.
Den heter Predator.
Kommer du til å boikotte filmen?
Nei, jeg kommer nok til å se den.
Men for noen er det grunn til håp midt i frykten og sorgen.
Mange av ofrene er på min alder, tidlig i 20-årene,
så jeg antar at det virkelig rystet meg.
Jeg begynte som frivillig på hjelpelinjen de opprettet.
Det er mange samtaler og mange sårede,
men det får deg til å føle deg mer forbundet.
For jeg antar at vi bare må holde sammen,
spesielt i tider som disse.
Når vanlige mennesker demonstrerer slikt mot og slik ynde,
i kjølvannet av en slik tragedie bare ved å fortsette,
innser vi at ånden i dette samfunnet aldri kan slukkes.
Jeg er Helen Norville, News At Six.
Herregud. Når er den klar?
Hva? Nei. Jeg trenger det i går.
Skynd deg. Hva er det?
Rob og jeg har noe å avsløre.
Kom igjen, det går bra.
Flott. Er det en gjettelek?
Vi er sammen, kompis. Det har vi gjort en stund.
Så du hadde rett.
-Du holdt hemmeligheter. -Det vil ikke påvirke arbeidet mitt.
-Lindsay blir tøff. -Jeg takler ham.
-Resepsjonen vil spise deg. -La dem snakke.
Herregud, dere to. Ok.
Så for min del...
Fortell det så mye dere vil.
-Din drittsekk. -Det er bare et fluff-stykke.
Det er en ikke-historie.
Jeg ville ikke satt den høyere enn det fjerde segmentet.
Hallo? Dennis. Er dere ferdig?
-Ja. -Ja.
Jepp.
Jeg?
Jeg kan være der om en time.
-God natt. -Ha det.
Charles Tate ringte. Han vil at du skal ringe ham.
Takk skal du ha.
-Ja? -Så du?
-Som lovet, ja. -Som truet.
-Og? -Jeg hadde noen notater.
-Som? -Jeg elsket det.
Det jeg ikke visste at jeg trengte.
Det var en flott kurskorrigering.
Mer av det, takk.
-Ok. -Og Helen,
i fremtiden, om noen av mine retningslinjer irriterer deg,
er døren min alltid åpen.
-Det kan du komme til å angre på. -Jeg tar sjansen.
Beklager. Jeg ble bedt om å komme innom.
Dennis Tibbs.
Dennis Tibbs til deg. Gå gjennom.
Hvordan kommer de inn der?
Hvem tok avgjørelsen å sende opptakene av liket?
Hvem godkjente det?
Det ble diskutert som et team.
Det var Lindsay, Helen, Dale, meg selv,
og vår produsent Noelene.
-Hun var der. -Det er interessant.
Det er merkelig, for Lindsay sa at det var din avgjørelse.
Og bare din.
Det var en ganske kaotisk morgen.
Det var mye som skjedde raskt.
Hva tenker du om Lindsay, Dennis?
Bare generelt, du vet, som nyhetssjef.
Generelt sett er Lindsay...
Han er jo sjefen min.
Ja, det var ikke det jeg spurte om.
Lindsay...
-Han er hissig. -Vulkansk?
-Ja. -Kan man si?
Han er en morsom fyr, ikke sant? Det er som om...
Jeg vet ikke. Det er som om han sitter fast i midten av 70-tallet.
-Tidlig på 60-tallet, tror jeg. -Ja.
Hvem ville du si etter din vurdering,
er den beste nyhetsdirektøren som jobber i dag?
Noen vil si at Vincent Callahan er den beste.
-Ja? -Ja.
Jeg kjenner ham. Vi begynte sammen.
Han er veldig smart. Han er full av ideer.
Jeg kunne finne ut av ham om du vil.
Tilgi meg, kompis. Jeg må stille dette spørsmålet én gang til.
Hvem godkjente opptakene?
Jeg var bekymret,
så jeg ringte Lindsay og ba ham om å komme og ta en titt på den,
og han ba oss absolutt om å bruke den.
Ja.
Ja, jeg ville sette pris på det om du kunne finne ut av denne Vincent.
-Takk. -Ingen årsak.
Tekst: Miranda Nunez plint.com