Min far var avismand. For ham var en morgenavis under armen
kendetegnet på en raffineret gentleman.
Men for mig var den en mur, han satte op hver morgen.
Sådan er tv-nyheder ikke. Ikke længere.
Fjernsyn er for hele familien.
Så jeg vil gerne udbringe en skål for News At Six-familien.
For os. Skål for jer alle.
-News At Six-familien. -News At Six.
-Velkommen. -Hilsen.
Det bringer mig til hovedbegivenheden. Marta, vil du?
-Så kører vi. -Trommehvirvel, tak, Robert.
Godt klaret, sønnike.
Hey! Sådan, ja!
-Endnu en reklame. -Ja.
Vores hidtil største. Til 200-årsjubilæet i '88.
-Ja. -1988. Jep.
Hvor Australien holder en årelang fødselsdagsfest for sig selv.
Fedt, ikke?
Vi bliver centrale i Bicentennial Cup.
Vi skal være 200-årsjubilæet.
Ja, nemlig. Vi skal være 200-årsjubilæet.
Fuldstændig rigtigt. Og Dale, du skal dække festlighederne.
Flyder, flyver eller svæver det, er du som et udslæt på det.
Og Helen, du skal dække prins Charles og prinsesse Diana.
-Årh, hold op. -Nej.
Det er en international begivenhed, de er store berømtheder.
Meget apropos:
Velkommen til det nyeste medlem af News At Six-teamet:
Gerry. Godt at have dig her.
Du er ansvarlig for det internationale perspektiv.
Du skal lave en helvedes masse satellitinterviews over hele verden.
Nogle af de gæster, der venter dig, Gerry, er fra øverste hylde.
Jackie Collins, Joan Collins, Barbara Cartland.
-Mel Gibson, vores Mel. -Zsa Zsa Gabor.
Zsa Zsa Gabor, Cliff Richard og Danny La Rue.
Dit indslag skal hedde: Celebrity Smorgasbord.
-Det lyder sgu godt, hva'? -Gælder det her hele året?
Eller bare i dagene op til?
-Hele året. -Vi begynder i december.
Naturligvis. I december. Derfor kampagnen.
Vi skal kunne mærke følelserne. Som at komme hjem.
Hvad med aboriginernes perspektiv?
Tja, det har jeg ikke tjekket op på.
Og Ernie Dingo var optaget, så...
Vi har den irske komikers perspektiv, men ikke en aboriginers?
Årh, hold op!
Helen, helt ærligt, Ernie Dingoer vokser ikke på træerne.
Kom nu. Tænk ikke på dem, okay? Vi har ikke brug for dem.
Holdet her dækker alle baser. Kom nu, Helen.
Vi har nyhedsværten, sportsmanden, komikeren.
Og en kvinde.
Det perfekte tværsnit af Australien.
-Ja. En nations ansigter, ikke? -Det er faktisk forbandet smukt.
Det må du hellere skrive ned.
Ingen vil dette bord vil kunne glemme det, Charlie.
-"Af" eller "i"? -"Af".
"Af." Jep, det er godt.
Jeg skal ikke trawle op og ned ad østkysten for at glo på kjoler.
Jo. Endda med dit dejlige Helen Norville-smil.
For hvis du ikke gør det, sparker lille Chuck dig ud.
-Dig eller mig? -Undskyld mig?
-Jeg har en drink. -Nej, der er telefon.
-Det er nyhedsredaktionen. -Åh gud.
Jeg har dybt foruroligende nyheder.
Charlie Tate har en dobbelt jacuzzi i sit eget badeværelse.
-Hvad? -Ja.
Og en to meter bred lysekrone nede ad gangen.
Han importerer en masse ting.
Jeg har en lille kilde på Charlies kontor.
I sidste uge tog jeg et kig på nogle seertest.
Du har meget lovende seerresultater.
-Har du en kopi? -Nej.
Men du næsten er 30, på niveau med Helen,
hvilket er forbløffende efter kun et år.
Du bliver beskrevet som troværdig og konsekvent.
-Var der noget negativt? -Ja, det er der med alle.
-Hvad? -Robotagtig og stiv.
Der har været skyderi. Der er bevæbnede mænd i Clifton Hill.
-Skuddene faldt for 15 min. siden. -Bryder vi ind i...
Vi ved ikke ret meget, Helen, og der er ingen billeder.
Du går ind i blinde.
Vi bør undgå Plunkett og Hoddle. De er nok lukkede.
Kom nu, Noels. Tag den. Tag den. Tag den nu.
-Hej, du har ringet til Rob... -Lort!
Tak for lån, Charlie. Tak, fordi jeg måtte komme.
Dennis! Dennis!
-Hvem har vi på gerningsstedet? -Jeg sendte Brian og Ross.
-Hvor mange skytter er der? -Mindst to, ifølge politiet.
-Ved de det ikke? -Det kan være en bande.
Folk siger, at Hoddle Street er en krigszone.
-Hvornår får vi billeder? -Pas.
Selv uden billeder har vi til tre minutter.
Mere, med de seneste skyderier.
Ja. Folk vil gerne have informationer.
Vi kan sidde ved bordet om ti minutter.
Der rapporteres om skyderier, og flere civile er angiveligt ramt.
Det samlede antal tilskadekomne er ukendt, mens ambulancer venter på...
Nej. Beklager, makker, men vejen er lukket.
Skud affyret. Skud affyret!
Ind i bilen igen! Sæt dig ind i bilen igen!
Vi har brug for forstærkning.
Pis!
-Undskyld, makker! -Er du okay?
-Undskyld! -Forsvind. Du må ikke være her.
Noels!
Noelene!
Fuck!
Hvor mange døde?
Ingen bekræftede, men et par stykker.
-Hvad med gerningsmændene? -Stadig bevæbnede.
En har lige skudt mod en politihelikopter.
Ti sekunder!
Og seks, fem, fire...
-Godaften. Jeg er Helen Norville. -Og jeg er Dale Jennings.
Vi afbryder med seneste nyt fra hjertet af Melbourne,
hvor rædsler udspiller sig i Clifton Hill.
Vedvarende skyderi på Hoddle Street.
Vidner beskrev en bevæbnet skytte, der skød mod forbipasserende.
Der er rapporter om flere tilskadekomne,
men ingen bekræftede dødsfald på nuværende tidspunkt.
Det er uklart, hvor mange skytter...
Har du kontaktet St. Vincent's Hospital?
-Nej, men jeg skynder mig. -Bliv indenfor.
Bilister skal helt undgå området.
Så vidt vi ved, er skytten eller skytterne
flygtet fra stedet, men er stadig på fri fod og svært bevæbnede.
En menneskejagt er i gang.
Politiets radiokommunikation tyder på,
at Hoddle Street var under beskydning i cirka 45 minutter.
MANDAG DEN 10. AUGUST 1987
Dale? Dale. Murray er inde. De har billederne.
Vi skal til at gennemgå båndene.
-Okay. Hvornår var det? -Da vi ankom.
Lige før, man kunne høre helikopterne.
Klokken var 21.45, da skuddene døde ud.
-Der kørte jeg hertil. -Okay.
Vent, bor du ikke ude i Burwood?
Jeg var på besøg hos en ven.
Nu bevæger vi os tættere på.
Skytterne var væk, men vi fik de smadrede biler, ambulancerne.
Var I de eneste derude?
-Ja. Længe. -Sådan. Skide helte.
-De første på stedet. -Er det et lig?
-Ja, de efterlod ham bare der. -Klipper jeg det ud, eller...?
Nej, vi bør beholde det.
-Han er med i hvert andet billede. -Fordi ingen flyttede ham i timevis.
Ja, Jean, er Lindsay... Tak.
-Vi viser ikke lig. -Jo, det har vi da gjort før.
Beirut-billederne var værre. Og Vietnam.
-I Melbourne? -Så fremmede lig, men ikke lokale?
Vi kan bare holde os til vidvinklen.
-Okay, hvad har I? -Et billede af et lig.
Åh, et lig.
Hvis vi skal nå det, må vi skynde os.
Hvad siger du, Lindsay?
Er vi den eneste kanal med disse billeder?
Kør lortet med store bogstaver. "De første på stedet."
Jeg kan ikke klippe et indslag på 15 minutter.
Brug de rå billeder, så taler vi ind over dem.
-Kom så, fart på. 15 minutter. -Ja, ja.
-Vil du gøre det sammen? -Råbånd få timer efter går ikke.
De har offentliggjort gerningsmanden.
-Er der kun en? -Ja. I live og i varetægt.
Åh gud, han er bare et barn.
Hjemsendt fra hæren for to uger siden.
Det officielle dødstal er nu på seks.
Okay, vi har ikke sovet, og vi er udmattede.
Lad os vente på klipperen.
Jeg går på nu. Du kan lave den redigerede version senere.
Om seks, fem, fire...
Godmorgen. Jeg hedder Helen Norville.
Politiet har anholdt en 19-årig officerselev efter skyderiet,
som kostede seks personer livet og sårede yderligere 18.
News At Six var de første på stedet,
og vi kan nu afsløre eksklusive billeder af efterspillet.
Her ser vi Hoddle Street efter massakren.
De sender allerede billederne.
Som de eneste.
Knust glas.
Chokerende påmindelser om en nat med rædsler,
hvor intetanende bilister blev fanget...
Børnene ville ikke engang være taget i skole nu.
Jeg ved det. Er der blod, er der en historie.
Ingen af ofrene er blevet navngivet,
men en formel identifikationsproces er i øjeblikket i gang.
Og tak!
Det er måske bedre at ringe til politiet eller...
-Godnat, Jean. -Vi forstår.
-Du bør måske tage den her. -Hvad mener du?
Undskyld. Kan du lige hænge på et øjeblik?
Jeg lover at komme tilbage straks.
Det er en meget fortvivlet familie.
Bare sig tak for opkaldet. "Vi beklager."
De så nyhederne og har måske set deres fars sedan på billederne.
Vel ikke på vores billeder?
De så deres døde far på tv.
Åh, fuck!
Fremover skal du tage denne bagvej. Den er meget sikrere.
Far! Hoddle Street er nok den sikreste gade i Melbourne nu.
Eller endnu bedre: Få Robert til at flytte til et sikkert kvarter.
Clifton Hill er så sikkert, som det kan blive.
-Stop, Jen. -Hvad sker der?
Du er heldig, at vi ikke forbyder dig at tage derhen.
Mor, det er fint! Vi har det godt.
-De var aldrig i fare. -Det er okay.
-Jeg må hellere gå. -Her, tag nogle.
Nej, det kan jeg ikke, fru Kim, jeg kører, men...
Kamsahamnida.
Noels, må jeg lige tale med dig?
De kigger stadig.
-De kører mig rundt om hjørnet. -De ønsker, at du er i sikkerhed.
-Ja, men jeg er i sikkerhed. -Ja, det ved jeg.
Hør, Dennis spurgte mig i dag, om vi er et par.
Hvornår?
I eftermiddag. Han trak mig til side og sagde:
-"Er du og Noelene kærester?" -Hvad sagde du?
At der ikke foregår noget.
Og hvad sagde han bagefter?
Han spurgte ikke igen, Noels. Han havde gang i 117 ting.
Hvis du ikke kan se en fremtid sammen, så sig det.
-Hvad? -Du vil ikke sige det til nogen.
Du ved, hvad der kan ske, hvis vi siger det på kontoret.
Du troede heller ikke, at dine forældre ville være okay.
De accepterer det, men de har ikke sagt det til familien i Korea.
Synes de også, at jeg er skidt for dig?
-Nej! Jeg... -Nej.
Nej, jeg er bare forsigtig.
Fordi jeg vil beskytte os.
Det vil jeg også. Jeg...
Måske er det bare, fordi jeg ikke har sovet. Jeg må hellere gå.
Det er desværre det, vi har tilbage i aften.
Det er fint. Tak.
Makker, du hører det sikkert ofte, men du var en fremragende spiller.
Saints kunne bruge flere som dig.
Åh, mange tak. Det er... Nå, men hvad skylder jeg?
-20 dollar. -20 dollar?
20 pr. nat. Fem ekstra for gæster.
Men det gælder ikke for dig.
-Hvad? Nå. Nej, jeg er alene. -Det er okay. Vi er meget diskrete.
TIRSDAG DEN 11. AUGUST 1987
Okay, fint. Godt. Hvad har vi af baggrund på skytten?
Jeg har fundet en skolekammerat.
Hun er nervøs, men jeg kan få hende i tale.
Ja, gør det. Og find flere, okay? Jeg vil vide alt om den fyr.
Barndomstraumer, stoffer, problemer med sex.
Alt, der gjorde ham til psykopat.
Vi bør interviewe Stephen Bramhall.
-Hvem? -Våbenlobbyisten?
-Ja. -Hvem, Noelene?
Vi interviewede ham efter det med Kimberley-morderen.
Næsten alle læserbreve til redaktøren
handler om skærpet våbenkontrol.
Der kan ske et stort skift med våbenlovgivningen.
-I Victoria? -Nej, i hele landet.
-Held og lykke med det. -Er våbenlobbyisten for våben?
Ja, han er professionel skytte.
Vi bør ikke have en skytte i studiet lige nu.
Det er da netop nu, vi bør gøre det.
Det gør jo nogen ansvarlig.
-Dennis! -Herinde.
Helen, vi sender et hold ud.
Jeg synes, vi skal gøre det live i studiet.
Hør her. Vi bløder vores tilgang til Hoddle Street op.
-Hvad? -I aftes ringede en familie.
De genkendte liget af deres far på vores billeder.
De lærte om hans død ved at se vores nyheder.
Vinklen var så vid, at de ikke kan have kunnet identificere...
Åh, ti stille, Helen. Ti stille. De genkendte bilen.
Jeg synes, vi skal undskylde.
Nej, nej. Jøsses, nej.
Vi klarer det privat. Det skal ikke ud.
Ingen i dette lokale ønsker, at det kommer ud.
Jean er i kontakt med dem.
Jeg bør ringe til familien personligt.
For pokker, Helen! Tag en dybindånding!
Har du ikke gjort nok?
Du er den sidste person, der burde kontakte den stakkels familie.
Det var dig, der godkendte de billeder.
Jeg husker ellers en, der ligner dig meget, rende rundt her
og sige: "Folk vil have informationer!"
De har givet os information, Helen! Og klager.
Hundredvis af klager over vores konfrontatoriske dækning,
men primært har vi fået klager over dig.
For ligeglad. For grov. For kold! Dig!
Så vi tager våbenlobbyisten af bordet?
Er det en joke? Hvis ikke, kvæler jeg nogen!
Det var et interview. Intet traumatisk eller konfrontatorisk.
-Jøsses, Helen! -Vi må da tale om våbenlove.
Ét er at dække våbenlove,
men det er noget helt andet at få en våbentosse i studiet.
Tak, Dale. Væk med ham.
Vi tager en blidere tilgang til denne historie. Blødere.
Vi laver biografier af ofrene.
Vi laver heltehistorier om de første på stedet.
På ordre fra lille Charlie?
Tja, Helen, det er sådan, det bliver i aften.
Du havde ikke behøvet at nedsable mig sådan.
Vi skulle ikke have vist dem.
Jeg er enig. Okay? Billederne var en fejl.
Politiet burde have givet familien besked.
De vil aldrig glemme det billede.
Dale, jeg har gjort det her meget længere end dig.
Vi kan godt bakke ud af konfrontatoriske billeder,
men vi kan ikke bakke ud af våbenlovgivningen.
Hele landet er på randen af en kolossal forandring,
og det er vores job at rapportere om det.
Og du tror virkelig, at den bedste måde
er at have en våbenlobbyist i studiet i aften?
Ja.
Jeg taler med Lindsay.
Godt.
Du aner ikke, hvor taknemmelig jeg er for det her, Cheryl.
Denne event er så dårligt timet.
Nej, det er godt med en distraktion. Jeg kan ikke lytte til det længere.
Detaljerne er så forfærdelige, ikke?
Ja, jeg havde mareridt om det.
-Hej! -Herinde, skat!
Hun lovede at være her kl. 10.
Nå, lad os ikke tale mere om det.
-Tale om hvad? -Hej.
-Galskaben i gaderne. -Hvad?
Skuddramaet i Clifton Hill.
Er det første gang, du har hørt om det?
Din far dedikerede hele sit program til det.
-Jeg har ikke mit tv længere. -Hvad?
Scott og jeg lavede ikke andet end at sidde og få firkantede øjne.
Var det... Hvor mange mennesker...
Mindst seks døde og dusinvis af sårede.
Jøsses.
Jeg må sige, at jeres dækning chokerede mig.
-Et lig i morgennyhederne. -Jeg ved det.
Og vil du vide det værste?
Den mands familie så det og ringede ind.
Hvad?
Det var sådan, de hørte, at han var død.
-Forfærdeligt. -Du godeste!
Øh, kan du ikke begynde med Kay?
Hvad vil du have at drikke?
Hvid te med tre sukker, tak.
Jeg vil gerne have en vodka, tak.
Er du nødt til at se det? Kan du ikke blive i sminken?
Helen gør det meste selv, så jeg skal være der og rette op på det.
Pis.
Ja, jeg prøver at kigge væk, men hun beskriver det hele.
Jeg ved ikke, hvordan hun gør. Det er, som om det ikke påvirker hende.
Jeg ville gå i spåner, hvis jeg skulle tale om det.
-Ja? -Undskyld.
Jeg ved, at du har travlt, men må jeg spørge om noget?
Selvfølgelig.
Det er et personligt spørgsmål.
Jeg ved, at du og Dale er...
Så jeg tænkte, at du måske var en god person at...
Rob og jeg er kærester.
Ja.
Vi har holdt det hemmeligt, men nu mistænker Dennis det,
og Rob vil gerne sige det.
Men jeg frygter, at det vil ændre, hvordan jeg bliver set på kontoret.
Ja, det vil det.
Så du må spørge dig selv: "Er han virkelig det værd?"
Det er han.
Fint. Bare vær forberedt på en masse sladder og hentydninger.
De vil se dig som Robs lille kæreste.
Invester i et jakkesæt og hold op med at klæde dig som en skolepige.
Du er producer nu, Noelene. Vær selvsikker og stå fast.
Ellers andet?
-Nej. -Okay.
Tak, Helen.
En anden officerselev fra Duntroon beskrev ham som umoden.
-Besat af fantasier... -Bare jeg ikke fortryder det, Dale.
...der kræves af en soldat.
En giftig kombination, der endte med vold.
Efterhånden som det første chok over Hoddle Street aftager,
vender samfundet blikket mod våbenlovgivningen.
Med os i aften er Stephen Bramhall,
formand for Australasian Firearm Alliance.
-Velkommen, Stephen. -Tak.
Stephen, fortæl os om de våben, der blev brugt søndag aften.
Det, man skal forstå om de våben, er,
at det ikke er usædvanligt med sådan et arsenal af skydevåben.
Mossberg-halgeværet og den halvautomatiske Ruger.
Landmænd bruger dem typisk til at bekæmpe skadedyr.
Dale, du er fra Bendigo, det må du vide.
Og det tredje våben?
Endnu et gevær, en Norinco M14.
Norinco er et militært skydevåben, ikke?
Jo. Jeg går ud fra, han var kvalificeret fra sin tid i reserven.
Og alle tre våben var ejet lovligt.
Fakta om gerningsmanden tyder på en ret vred og ustabil ung mand.
Hvordan kunne han overhovedet få en våbentilladelse?
Tja, Helen, psykologisk uegnethed er svær at se.
Han scorede 100% i sin køreprøve
og bestod de psykologiske test i Australiens fineste militærakademi.
Det giver anledning til bekymring om Duntroons screeningsproces.
-Ikke? -Det må du spørge dem om.
-Han er en glat satan, hva'? -Det er godt.
Hvis våbenlovgivningen skal strammes, Stephen,
hvilke restriktioner ser du så gerne?
Ingen af dem. Vi har strammet våbenloven, alligevel skete det her.
Restriktioner giver blot staten større kontrol over borgerne.
Så civile bør kunne gå rundt med militærvåben,
selv hvis det betyder...
Nej, nej. Rolig, Helen.
Til syvende og sidst er ansvarlige våbenejere ikke skyld i det her.
Det er den tosse, men I medier bærer også et stort ansvar...
-Gå til sport nu. Nu! -...for det, der skete.
-Ja? -Cheryl, få Rob op nu.
-Nu! -De vil have dig op.
-Hvad? Allerede? -Ja, nu.
-Hvad? -Nu.
Her!
Et typisk svar for våbenlobbyister, ikke?
At give alt og alle skylden, på nær lettilgængelige skydevåben?
Syge hjerner gør den slags ting af én eneste grund:
Opmærksomhed. Opmærksomhed, som I giver dem.
I kunne ikke have været mere begejstrede.
Det er slet ikke korrekt.
I bukkede hans navn i neon.
Sikke noget lort.
Det skete, fordi en civil kunne gå ind i en butik
på hovedgaden og gå ud med et militærvåben
lavet til krigszoner.
Hvis du billiger det, billiger du også dødsfaldene på Hoddle Street.
Ved du, hvad din kanal sendte i søndags,
da alle de mennesker døde?
En krimi med et dødstal, der er tocifret, så vidt jeg ved.
Du sagde selv, at drengen fantaserede om krig.
Hvor mon de kom fra?
Mere når vi desværre ikke.
Mange tak, Stephen Bramhall, for en meget livlig debat.
Nu skal vi videre til Rob Rickards og sportens verden.
Jøsses, Dennis. Hvorfor gik du med til det? Hvorfor?
Australiens mest scorende testløber, Greg Chappell,
har vundet en plads på tandets heste...
Nej, landets bedste cricketadmin...
Igen. Han har vundet en plads...
Få det ud, din lokumsbørste! Spyt nu ud!
Undskyld.
Den tidligere kaptajn er allerede på landsholdet. Chappell...
Det her er en fucking fiasko! En katastrofe!
Jeg vil se det rakkerpak på mit kontor, når han er færdige!
Hent ham!
-Brett McKenna ved mere. -Og vi er ude!
Tvivlen om Chappells evne til at sidde i ACB går på,
om han har nok erfaring som administrator.
Forslag om, at han skal i lære, er noget vrøvl, siger han.
Geoff, vi har den seneste version af manuskriptet på autocue.
Beklager, Paul. Jeg har ændret det igen.
Jeg har tilføjet cirka 40 sekunder. Jeg tilføjer løbende.
-Okay... -30 sekunder!
Bare rolig, jeg nævner ikke News At Six.
-Ikke ved navn. -Ja, okay.
Godaften. Jeg er Geoff Walters. Velkommen til...
Dale, jeg havde ikke tænkt mig at lade ham fortsætte...
Vi blev enige om en rolig tone.
Jeg mistede ikke besindelsen.
Geoffs show er lige startet. Der sker vist noget.
Det har fremhævet nogle af Melbournes bedste kvaliteter.
Desværre har det også bragt noget af det værste frem.
Jeg taler om især én kanals ageren.
Den vitale samfundstjeneste, der leveres af medierne,
er tydeligvis blevet et kapløb mod bunden,
og den tilgang, den pågældende kanal har valgt,
repræsenterer et bekymrende nyt lavpunkt.
I går morges, kun få timer efter tragedien,
skyndte kanalen sig at sende
og råbte højt om, at de var først på stedet.
Men i skyndingen viste de billeder af et afdødt offer,
før politiet havde en chance for at informere hans familie.
En kærlig familie lærte om det meningsløse drab
på deres mand og far i en nyhedsudsendelse på tv.
Jeg vil ikke fornærme familien ved at navngive dem
eller vise dem frem for rullende kameraer.
Jeg vil til gengæld give min kondolence
og min oprigtige undskyldning på vegne af alle respektable medier.
Jeg vil forsikre vores seere om,
at I ikke ser udpenslende og skadelige billeder her.
Fordi I ikke har dem.
Journalister bør agere
med urokkelig integritet til enhver tid,
men især set i lyset af en tragedie som denne.
Charles Tate er i telefonen.
Når jagten på en historie bliver en desperat kamp for seertal,
mister vi vores medmenneskelighed.
Den kanal, og den pågældende nyhedsoplæser,
gik over stregen og var ude af kontrol.
Charli, hvordan går det?
Hun har tydeligvis mistet kontakten med vores samfunds værdier.
Det er jeg måske teknisk set, men andre dækkede historien.
Du forsikrede, at du gennemgår alle historier med en tættekam,
så jeg er lidt forvirret.
Hvordan fangede din kam ikke denne kæmpe knude?
Nå, det... Den hændelse...
Den hændelse skete under en opdatering, og det er...
Det er Dennis Tibbs ansvar, må jeg bare sige.
Men nu, vi taler om det.
Forleden var Helen åbenbart...
Han siger, at det kun skyldtes politiets hurtige udrykning,
at hans team kunne nå de sårede.
De kørte ind i skudlinjen for at beskytte...
Dale og Helen, herind, tak.
Charlie Tate vil have dig fjernet.
Hvor længe?
Indtil denne Hoddle Street-historie er overstået.
Hun er gået.
Det vil kun give kritikerne medvind.
Åh, Dale. Hør her, sønnike...
Du klarer dig godt hos Charlie Tate. Det gør hun ikke.
Og Helen er meget heldig, at det ikke er en permanent beslutning.
-Er du okay? -Ja. Jep. Jeg havde bare ikke...
Jeg blev hylet ud af den og kunne ikke få styr på manus.
Kan vi gennemgå et par ting til i morgen?
Nu? Jeg er ret smadret. Kan vi gøre det i morgen tidlig?
"Tandets heste."
-Flot, Rob. -Fuck.
Må jeg komme ind et øjeblik?
-En drink? -Nej, ellers tak.
Nej, jeg mener, har jeg brug for en?
-Vil du have mig fjernet? -Indtil videre, ja.
Det er en fejl.
Vi skulle ikke have vist billederne.
-Men alle godkendte det. -Nå, gjorde I det?
Ja, og når ting som det her sker,
må man holde fast og fortsætte fremad...
Der er noget ved historien.
Jeg ved ikke hvad, men dine instinkter er bare forkerte.
-Hvordan? -Pas. Det er bare hele din tilgang.
Den er opslidende, aggressiv, og...
-Det var en skide massakre. -Ja.
Skal jeg tage det med ro?
Nej. Jeg har set dig dække tragedier tidligere.
Sammen med Geoff var Geoff stjernen, du var modvægten.
Du lader nyhederne påvirke dig. Du kanaliserede dine følelser.
Jeg har sgu set dig græde på tv før.
Skal jeg reagere sådan, fordi jeg er kvinde?
Ja.
Okay. Så kalibrerer jeg mig selv.
Men det kan jeg ikke derhjemme. Jeg er nødt til at være bag bordet.
Okay.
Hvis du tror, du kan rette skuden, ringer jeg til Lindsay.
Men jeg ser med i morgen aften,
og jeg har brug for at se den forandring.
Er det forstået?
Rob?
ONSDAG DEN 12. AUGUST 1987
Det er fjollet, men vil ikke køre igennem byen endnu.
Vejen åbnede efter få timer, mor.
Ja, det ved jeg.
Men jeg er stadig lidt nervøs i bilen. Jeg tænker på det.
Det er lige i overkanten. Nogle historier...
Jeg må gå. Jeg ringer tilbage.
-Okay, skat. -Farvel..
-Er du okay? -Ja.
Politiet har frigivet yderligere tre navne på ofre,
så vi kan bevæge os væk fra nattens detaljer og morderen.
Noelene arbejder allerede på at kontakte familierne.
Dale, eg tager ikke på arbejde i dag.
Hvad? Sagde du ikke, at Charlie trak det tilbage?
Jo, men jeg synes stadig, at min dømmekraft er lidt skæv.
-Det synes jeg ikke. -Jo, du sagde det også.
Ja, jeg syntes, at vi fokuserede for meget på rædslen i starten,
og på morderen, men nu har vi navnene på ofrene.
Vi kan fokusere på deres historier.
Jeg har set dig interviewe sørgende mennesker, Helen.
Dale, jeg vil ikke tale med ofrenes familier.
Jeg er den sidste, de vil tale med.
Okay. Okay.
Fint nok.
Jeg ringer ved frokosttid.
Den detalje, som jeg fortalte dig i går
om den familie, der så deres far i nyhederne.
Ja, så tragisk.
-Du har ikke sagt det videre, vel? -Hvabehar?
I aftes, i mr. Walters program, holdt han
en ret lang tale.
Cheryl, jeg ville aldrig udnytte en families tragedie på den måde.
-Nej, selvfølgelig ikke. -Jeg er chokeret over, at du...
-Nej, det siger jeg ikke. -Hvad siger du så?
Undskyld. Det ved jeg ikke.
Så vidt jeg kan forstå, kunne den stakkels familie ikke få svar
ud af politiet eller News At Six,
så de prøvede alle kanaler, inklusive Geoffs.
Det var sådan, han hørte om tragedien
og derfor, han følte sig tvunget til at sige noget.
Jeg må have... Undskyld.
Jeg må stadig være en smule rystet eller...
Kan vi ikke bare... Jeg fik en rigtig god idé
til en frisure til Varietéklubbens frokost.
Nå, men vi må se.
-Hvor var du? -Hvornår?
I aftes.
Jeg tog direkte hjem til dig efter arbejde. Du var der ikke.
-Hvor var du? -Jeg var nok...
Hvad var klokken? Måske sov jeg.
Klokken var 21.30. Huset var tomt. Din bil var der ikke.
Hvor var du?
Det er ikke, som det lyder. Jeg har boet på et motel.
Ikke på den måde. Ikke på den måde.
Faktisk havde jeg brug for at... Det her er så dumt.
-Hvad? -Alt er godt. Jeg har det fint.
Jeg kan bare stadig ikke sove, når jeg er derhjemme.
Ved den mindste lyd er det søndag aften igen.
Og jeg ved ikke, hvor du er, og...
At høre de skud... Jeg er bare sådan en idiot.
-Nej, du er ej. -Jo, jeg...
Jeg var på den anden side af byen. Du har det fint,
og folk gennemgik så meget den nat,
men jeg kan ikke sove i min egen seng.
Det er okay.
I denne uges program har vi: "Hvornår friede du?"
Jamen dog.
Det burde være umuligt, men du ser værre ud end i går.
Har du hørt det?
Om den efterladte familie, Geoffs tirade eller Helens fyring?
Jeg vidste, det ikke ville gå.
Jeg vidste det, men jeg lod hende bare gøre det,
fordi hun tror, jeg er optaget af seerne eller popularitet.
Og hun er den seriøse journalist.
Dale, du beskriver et godt publikumsinstinkt.
Det har du.
Dit er bedre end Helens i øjeblikket.
Da jeg friede, stod jeg på en mark!
-Hallo? -Hej.
Gå i bad og gør dig klar. Jeg kommer over med et hold.
Nej.
Stol på mig. Jeg har en idé.
Jeg er der om 20 minutter, okay? Farvel.
Vi har dækket ofrene, morderen, politiet, politikerne,
men ingen har set på konsekvenserne på almindelige mennesker.
Skal jeg lave voxpop?
Nej, et portræt af en sørgende by, der prøver at komme på fode.
Altså voxpop.
Okay, så. Okay. Skide voxpop.
Mine børn kender den gade. Den er vores vej ind til byen.
Og alle taler om det på deres skole.
Hvordan forklarer du dem om det?
Jeg fortalte dem bare, at noget virkelig forfærdeligt var sket,
men at de er i sikkerhed.
Men jeg ved ikke, om jeg tror på det. Børnene har nok luret mig.
Der hænger plakater på hovedgaden for actionfilm.
Stallone med maskingeværer. Man kan ikke se på dem på samme måde nu.
Spiller medierne en rolle i den virkelige verdens vold?
Det ved jeg ikke. Måske.
Der kommer en ny Schwarzenegger-film.
-Predator - jagten er begyndt. -Vil du boykotte filmen?
Nej, jeg vil nok stadig se den.
Men for nogle er der grund til håb midt i frygten og sorgen.
Mange af ofrene er på min alder, i starten af tyverne.
Det rystede mig virkelig.
Jeg begyndte at arbejde frivilligt på den nye hjælpelinje.
Der er mange opkald og en masse smerte,
men det får en til at føle sig mere forbundet.
Og jeg tror, at vi bare må stå sammen.
Især i tider som disse.
Når almindelige mennesker udviser sådan et mod og ynde
i kølvandet på sådan en tragedie blot ved at fortsætte,
indser vi, at gejsten i dette fællesskab aldrig kan slukkes.
Jeg er Helen Norville, News At Six.
Åh gud. Hvornår er den klar?
Hvad? Nej, jeg skal bruge den i går. Skynd dig. Hvad?
Rob og jeg har noget at sige.
Fortsæt. Det er okay.
Er det en gætteleg?
Vi er kærester. Det har vi været i et stykke tid, så du havde ret.
-Du har hemmeligheder. -Det vil ikke påvirke mit arbejde.
-Lindsay bliver grum. -Pyt.
-Receptionisterne vil sladre. -Lad dem.
Åh, jøsses, I to. Okay, okay, okay.
Hvis I spørger mig...
Proklamer det alt, hvad I vil.
-Åh, dit svin. -Det er bare varm luft.
En ikke-historie, der ikke ville nå højere end fjerde segment.
Det er Dennis. Ja. Er I færdige?
-Ja. -Ja.
Jep.
Mig?
Ja, jeg kan være der om en time.
-Godnat. -Farvel.
Charles Tate ringede. Du skal ringe tilbage.
Tak.
-Ja? -Så du det?
-Som lovet, ja. -Som truet.
-Og? -Jeg havde et par noter.
-Såsom? -Jeg elskede det.
Det var det, jeg ikke vidste, jeg manglede. En god kursændring.
Mere af det, tak.
-Okay. -Åh, og Helen.
Hvis et direktiv irriterer dig, er min dør altid åben.
-Det vil du måske fortryde. -Jeg løber risikoen.
Jeg skulle kigge forbi?
Dennis Tibbs.
Dennis Tibbs er her. Gå bare ind.
Hvordan kommer de derind?
Hvem tog beslutningen om at vise billederne af liget?
Hvem godkendte det?
Det var... Vi diskuterede det som team.
Lindsay, Helen, Dale, mig...
Og vores producer, Noelene.
-Hun var der. -Interessant.
Det er sært, for Lindsay sagde, at det var din beslutning.
Din alene.
Det var en ret kaotisk morgen. Alt skete meget hurtigt.
Hvad er dine tanker om Lindsay, Dennis?
Bare generelt. Som nyhedsredaktør.
Åh, generelt er Lindsay...
Han er min chef.
Det var ikke det, jeg spurgte dig om, makker.
Lin, Lin, Lin, Lindsays...
-Han er hidsig. -Vulkanisk.
-Ja. -Kan man sige.
Han er en sjov fyr, ikke? Det er, som om...
Jeg ved ikke. Det er, som om han sidder fast i midten af 70'erne.
-I begyndelsen af 60'erne, tror jeg. -Ja.
Dennis, hvem vil du mene er den bedste nyhedsredaktør i dag?
Nogle vil mene, at Vincent Callahan er den bedste.
-Ja? -Ja.
Jeg kender ham. Vi startede sammen.
Han er virkelig klog. Han er fuld af idéer.
Jeg kan undersøge ham, hvis du vil have det?
Tilgiv mig. Jeg er nødt til at stille spørgsmålet én gang til.
Hvem godkendte billederne?
Jo, altså, jeg var bekymret,
så jeg bad Lindsay om at komme og se dem,
og han sagde, at vi skulle bruge dem.
Ja.
Ja tak. Find gerne nogle oplysninger på ham Vincent til mig.
-Tak. -Det var så lidt.
Tekster af: Mille Dyre Egegaard plint.com