Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫להופיע‬
‫שלום, ליזי.‬
‫היי, אבא.‬
‫התערוכה שלי נפתחת ביום שני.‬
‫בעוד שבוע ממחר. תרשום את זה ביומן שלך.‬
‫לא נראה לי שקיבלתי הזמנה. אלא אם כן היא אבדה בדואר הזבל.‬
‫כל כך הרבה דואר זבל מגיע כל הזמן.‬
‫ראית את כתב היד המזויף שהם משתמשים בו?‬
‫ממש נראה שמישהו כתב את זה ביד.‬
‫אבא, זאת ההזמנה שלך. לא היה לי זמן לשלוח שום דבר.‬
‫טוב, כולנו נגיע.‬
‫האורחים שלי שוב הגיעו.‬
‫הם ישמחו לצאת, אני בטוח.‬
‫לא מוצא חן בעיניי שהם שוב אצלך.‬
‫הם אוהבים להיות פה. זה מקום טוב לעצירה.‬
‫הם היו שם לפני רגע.‬
‫אין להם מקום אחר לשהות בו?‬
‫אני נהנה מהחברה.‬
‫יש לי תחושה שהם מנצלים אותך.‬
‫לא.‬
‫אני אגיע השבוע ואוודא שהם לא קשרו אותך במרתף.‬
‫לא יקרה משהו מלהיב כזה, אני מבטיח לך.‬
‫אפילו שזה יכול להיות די מהנה.‬
‫אבל הייתי מעדיף שיבואו בלי הכלב שלהם. לא יצור מאולף היטב.‬
‫הוא כל הזמן חושב שפינת הספה שלי היא עץ.‬
‫אבא, זה מגעיל.‬
‫היי, ליזי. תראי.‬
‫מזמן קיוויתי למצוא צמיג טוב לעץ הזה.‬
‫ג'ו, מצב המים מחמיר.‬
‫הם בקושי פושרים עכשיו.‬
‫הם פושרים רק לכמה דקות ואז קרים.‬
‫זה נשמע רציני.‬
‫אני מטפלת בזה.‬
‫אני רק צריכה לסיים את השבוע הזה קודם.‬
‫אני לא אמורה להיות פה כרגע.‬
‫- יש לי המון מה לעשות. - גם לי.‬
‫ואני לא יודעת מה אני אמורה לעשות בלי מים חמים.‬
‫ליזי, אמרתי לך, את יכולה להתקלח אצלי.‬
‫אני רוצה שהמים שלי יעבדו.‬
‫התערוכות שלי ייפתחו ביום שישי. אחר כך אהיה חופשייה לטפל בזה.‬
‫גם לי יש תערוכה, את יודעת. אני רק...‬
‫את לא היחידה שיש לה דדליין.‬
‫אני יודעת, אבל יש לי שתי תערוכות. שזה מטורף.‬
‫היי! תני לי דחיפה.‬
‫אתה רעב?‬
‫אתה צריך לחכות. נגמר לך האוכל.‬
‫אני צריכה לעבוד.‬
‫אלך לחנות אחר כך.‬
‫בסדר. שתוק! אלוהים, ריקי, אתה הורס לי את יום העבודה.‬
‫הגיע הזמן הטוד-פוני. יום שני שמח לכולכם.‬
‫סופרים את הימים למופע הקוואזי על גג ה...‬
‫אריק!‬
‫היי!‬
‫- שנה שלמה מהחיים שלי. - בואי נראה.‬
‫אני מת על זה.‬
‫מה עשית עם הרוכסן בסוף?‬
‫נטשתי את רעיון הרוכסן והלכתי על סקוץ'.‬
‫וכמו שאמרת, זה לא נהדר‬
‫- כי זה נדבק לחוט. - אני אעזור.‬
‫כן, זה קצת מפריע, אבל...‬
‫היי, ליזי, אפשר לקבל קצת קפה, בבקשה?‬
‫- זאת לא קפטריה. - בסדר, אבל...‬
‫את יכולה לפחות להגיד לי מי בוועד שלי?‬
‫זה עוד לא הוחלט.‬
‫תראי, רנדל לא צריך להיות בצוות שלי.‬
‫אנחנו בראש אחר.‬
‫יש לנו "תאוריות שונות של ייצור תרבותי",‬
‫או שהוא פשוט לא מחבב אותי, אני לא יודע.‬
‫אני רק מנכיח את זה.‬
‫- היי, גבר. - היי.‬
‫כתבה גדולה על מרלין היימן.‬
‫"דתית, צנועה, זוהרת ומוזרה.‬
‫"היא רואה בזכוכית כלי דתי למדיטציית מסטיקא אישית."‬
‫וואו. נדל"ן רציני.‬
‫"הזכוכית החלומית תיראה כמו..."‬
‫ליזי.‬
‫בואי נוציא היום את לו"ז סוף השנה הכי עדכני.‬
‫מרלין היימן אומנית הבית‬
‫אלה קבלות נסיעה לאורחים שלנו.‬
‫ונתתי לטים הנטר מזומן, אז החשבונית שם.‬
‫- בבקשה. - בסדר.‬
‫ליזי, את מוכנה להפציץ השבוע?‬
‫כן.‬
‫אבל יהיו כמה מאחרים. זה בסדר?‬
‫נפנה מקום. תביאי מה שיש לך.‬
‫זה בסדר. אנחנו נסתדר.‬
‫ראיתי כמה מהיצירות של ג'ו בסטודיו שלה אתמול.‬
‫וואו, זה ממש שימח אותי.‬
‫די מדהים.‬
‫היא תהיה מדהימה יותר אם היא תסדר לי את המים החמים.‬
‫כבר שבועיים.‬
‫היי, ליזי, אני צריך ללכת לשיעור. תביאי את הדברים שלך. אנחנו נסתדר.‬
‫הוא מופיע על מראות כדוריות,‬
‫מנורות שמן מגניבות,‬
‫חום מדיה. החום של הטכנולוגיה. הצללים האנושיים.‬
‫הבלגן הזה של התמונות.‬
‫אז מה כל זה עושה?‬
‫זה מדהים אותנו.‬
‫מישהו רוצה להיכנס פנימה?‬
‫גרייס? מאיה?‬
‫אני לא אנעל אותך בפנים.‬
‫זה לא מרתיע אותי.‬
‫הייתה לי הרגשה מיוחדת לגבי זה.‬
‫זה בדיוק כמו שרציתי שזה יהיה.‬
‫צורה טובה אבל לא חלקלקה מדי.‬
‫יש ספונטניות בכד הזה.‬
‫הוא דבר בפני עצמו.‬
‫- זוכרת שאת פוגשת את הדיקן ב12:00? - כן.‬
‫- את יכולה להזכיר לג'קי? - היא יודעת.‬
‫ותהיתי אם אפשר לקחת מחר חופש.‬
‫חשבתי לעשות את זה.‬
‫תהיה לי הרבה עבודה. בשביל התערוכה.‬
‫אז זה בסדר?‬
‫שלא אבוא?‬
‫ליזי, אם את לוקחת יום חופש, את לוקחת יום חופש.‬
‫- בסדר. אז לא אגיע מחר. - הבנתי.‬
‫ודיברת עם אבא?‬
‫כי האנשים האלה חזרו לבית שלו.‬
‫אילו אנשים?‬
‫האנשים שישנים אצלו.‬
‫טוב, אבא שלך חי את חייו וכולנו מאחלים לו כל טוב.‬
‫ליזי, אני מנסה להתרכז פה.‬
‫אני לא מצליחה להבין איזה חוג זה.‬
‫אבל אני ממש רוצה להצטרף.‬
‫"חשיבה ותנועה".‬
‫את ליזי, נכון? את הכנת את העלון הנחמד?‬
‫עוד לא קראתי את הכתבה, אבל הכנתי עלון.‬
‫מגניב. תודה.‬
‫אני רוצה להרשים את התלמידים האלה.‬
‫והעלון היה נחמד מאוד.‬
‫- תודה. - כן, נתראה.‬
‫...מה מצפה, לנו ואני כבר מת להקשיב לו.‬
‫אבל בינתיים, בואו נקשיב ל...‬
‫מה מייק בלומפילד, אל קופר, סשן סופר סשן...‬
‫היי לכם, תשאירו הודעה.‬
‫היי, שון, רק בודקת מה איתך.‬
‫התערוכה שלי נפתחת ביום שני. היא שוב אצל לורן.‬
‫אם אתה לא עסוק, אולי תבוא.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫ביי.‬
‫- היי. - היי.‬
‫הם אמרו שהם מכינים קטלוג ועכשיו הם אומרים,‬
‫"הוא לא יהיה מוכן לפני הפתיחה."‬
‫רק בית הספר שלנו יעשה את זה. אלוהים.‬
‫- עלוב. - כל כך עלוב.‬
‫תערוכת הספוטלייט של אביגייל פירשיין.‬
‫אם אין קטלוג, זאת פשוט תערוכת התזה שלי מההתחלה.‬
‫- למי אכפת? - זה יקרה. דברים בדרך כלל נעשים.‬
‫רק לא בזמן.‬
‫כן, נראה.‬
‫אוי, לא. ריקי! לא! חתול רע!‬
‫ריקי! חתול רע. צא החוצה.‬
‫שיט.‬
‫ציפור מטומטמת.‬
‫לכי לך. לכי למקום אחר. לכי למות במקום אחר.‬
‫אלוהים. אני רעה.‬
‫ריקי! אתה רע! רע.‬
‫שיט.‬
‫ליזי.‬
‫תראי.‬
‫מצאתי ציפור מסכנה.‬
‫מה?‬
‫מצאתי ציפור. תראי.‬
‫היי. כן.‬
‫אנחנו בסדר. את בסדר.‬
‫- יונה. - אני חושבת שחתול תקף אותה.‬
‫היא פרפרה בערוגת הפרחים.‬
‫הכנף שלה נדפקה. נראה לי שהיא שבורה.‬
‫מסכנה קטן. תראי אותה.‬
‫את בסדר.‬
‫תחזיקי אותה רגע.‬
‫אני חושבת שאוסקר עשה את זה.‬
‫החתול הזה מסוכן. הם חייבים להחזיק אותו בפנים.‬
‫- קדימה, בואי נעזור לה. - ג'ו...‬
‫ו... ממש כאן.‬
‫נראה לי שזה מספיק.‬
‫בסדר.‬
‫זה נראה טוב?‬
‫נראה לי.‬
‫בסדר, אנחנו צריכות קופסה.‬
‫בסדר, חכי.‬
‫בסדר.‬
‫מגדל העם. הכנתי את זה בשנה א'.‬
‫זו קלאסיקה.‬
‫בסדר. בבקשה.‬
‫מושלם!‬
‫מה נעשה איתך?‬
‫מה נעשה?‬
‫אני חייבת ללכת לעבודה.‬
‫- היי, ליזי, מה את עושה היום? - אני?‬
‫עובדת באולפן מהבית. יש לי הרבה מה לעשות.‬
‫אני צריכה לסדר תערוכה בנשיונאל.‬
‫ג'ו, יש לי חתול.‬
‫ריקי למעלה.‬
‫הציפור יכולה לבלות איתך בסטודיו.‬
‫- לקחתי חופש היום כדי לעבוד. - היא לא תפריע לך. נכון?‬
‫- כן, אני מניחה. - וואו, מעולה! את מדהימה.‬
‫אקח אותה ממך ברגע שאגיע הביתה.‬
‫- אין כמוך. - בסדר.‬
‫כן, אתה כבר עשית מספיק.‬
‫סליחה.‬
‫מגעיל.‬
‫מה קרה?‬
‫למה אתה מתנשף?‬
‫היי, זאת ג'ו. תשאירו הודעה.‬
‫היי, ג'ו, הציפור שלך מתנהגת מוזר.‬
‫נראה לי שהיא לא נושמת כמו שצריך.‬
‫תחזרי אליי.‬
‫מה, את חוטפת התקף לב או משהו?‬
‫כל כך הרבה מה לעשות היום, ציפור. את לא עוזרת.‬
‫ג'ו, הציפור שלך מתנהגת מוזר.‬
‫נראה לי שהיא לא נושמת כמו שצריך.‬
‫תחזרי אליי.‬
‫נראה שמישהו עשה עבודה טובה עם התחבושות.‬
‫מה עם הנשימות הכבדות?‬
‫היא קצת לחוצה.‬
‫אני לא אטריד אותה.‬
‫חיממת אותה? ציפורים אוהבות שמחממים אותן.‬
‫אני עובדת בסטודיו במוסך. לא קר שם.‬
‫קריר שם. אבל...‬
‫התזתי שם ציפוי לצבע, אבל הוא לא מסריח מדי.‬
‫אולי הסטודיו הוא לא המקום הכי טוב.‬
‫את יכולה לשים בקבוק מים חמים בקופסה.‬
‫יש לך?‬
‫תקני בבית מרקחת. תמלאי אותו במים חמים.‬
‫אין מים חמים בבית שלי. כבר שבועיים.‬
‫יש לך כיריים?‬
‫יש לי כיריים.‬
‫תחממי מים בקומקום או בסיר.‬
‫פשוט תעטפי את זה במגבת. שזה לא יהיה חם מדי.‬
‫אבל שיהיה נוח.‬
‫זה הכול?‬
‫זו יונה.‬
‫אני חייבת לך כמה בירות.‬
‫היי. איך הציפור?‬
‫עלתה לי 150 דולרים.‬
‫שילמתי בכרטיס האשראי שלי. תחזירי לי את הכסף.‬
‫מאה וחמישים דולר? וואו, מה עשו לה?‬
‫היום היחיד שהיה לי כדי לעבוד נדפק לגמרי‬
‫בגלל הטיפול בציפור שלך.‬
‫אני מצטערת על היום.‬
‫את יכולה להוריד את הכסף משכר הדירה.‬
‫זה לא מחזיר לי את היום.‬
‫היא מדהימה.‬
‫מתה על הגרביים הירוקים.‬
‫ממש מגניב.‬
‫אדיר.‬
‫עוד משהו שאני צריכה לדעת? על הציפור?‬
‫קניתי גרעינים לציפור. 3.99 דולר.‬
‫בסדר. תודה שטיפלת בה.‬
‫בואי, קטנטנה.‬
‫את באה אליי. נעשה חיים.‬
‫תגידי ביי לליזי. "ביי-ביי, ליזי".‬
‫ביי, ליזי.‬
‫כל הכבוד שהגעת לכאן מוקדם.‬
‫- יש לך כבשן משלך. - עבדתי כל הלילה.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יכול לקחת אותן לשקע שש.‬
‫שקע שש.‬
‫היא נהדרת.‬
‫אולי תשרה אותן קצת.‬
‫בסדר. אני יכול לעשות את זה.‬
‫עוד כמה יצירות תביאי?‬
‫רק אחת. כמעט סיימתי.‬
‫בסדר תזדרזי עם זה.‬
‫מסגור נהדר.‬
‫איך הציפור?‬
‫נראית בסדר. שמתי אותה ליד החלון.‬
‫אקח אותה למשרד. רועש כאן.‬
‫בסדר.‬
‫- מה זה? - ציפור.‬
‫זאת יונה.‬
‫- מקסים. מה קרה? - ג'ו מצאה אותה.‬
‫הווטרינרית חושבת שיש לה כנף שבורה ושהיא לחוצה.‬
‫מה זה?‬
‫משהו שנד הלטר הזמין.‬
‫זה נראה אישי. תגידי לנד שהוא יכול לקחת את זה מהמשרד שלי.‬
‫לקחת יונה לווטרינר?‬
‫- זה מטורף. - בסדר, לך. תודה. אתה לא בתפקיד.‬
‫גברת, אני מטקומה.‬
‫אנחנו יורים ביונים ברובי אוויר. אנחנו לא לוקחים אותן לווטרינר.‬
‫ליזי לקחה יונה לווטרינר. היא חושבת שהיונה לחוצה.‬
‫לפני שהוא טס בחללית שלו לירח ב-1971, האסטרונאוט סטארפילד,‬
‫אלן שפרד, לא חשב שהוא יהיה...‬
‫היי, ילדונת.‬
‫- בשבילך. - תודה. היכנסי.‬
‫שוביי מתים להכיר אותך.‬
‫לי, דורותי. בתי, ליזי.‬
‫אז זאת ליזי! נפלא להכיר אותך.‬
‫שמענו עלייך רבות.‬
‫דורותי ולי בדיוק הגיעו מקנדה.‬
‫כן, עמדנו בגנים של ויקטוריה.‬
‫בשבוע שעבר?‬
‫- כל כך יפים. - ממש יפים.‬
‫- היית שם? - לא.‬
‫כן, היית.‬
‫היית שם כשהיית קטנה.‬
‫בסדר. טוב אז כן.‬
‫טוב, סליחה. אני צריך ללכת לשירותים.‬
‫- ביל, לי יכול להכין קפה? - בטח, יקירתי.‬
‫אגב, כמעט נגמר לך הקפה.‬
‫ואוזל לנו חלב אחד אחוז, אם עושים רשימה.‬
‫זה כי אתה אוכל דגני בוקר באמצע הלילה.‬
‫טוב, היא צודקת.‬
‫- אבא, כמה זמן הם יישארו? - אני לא יודע.‬
‫איפה הם גרים בכלל?‬
‫בחורף הם במקסיקו ובקיץ בקנדה.‬
‫הם חופשיים מאוד.‬
‫אימא מוסרת ד"ש, דרך אגב.‬
‫באמת? אז ד"ש בחזרה.‬
‫איך התערוכה שלך מתקדמת?‬
‫נהדר.‬
‫זה נפלא. נפלא.‬
‫אם תראי משהו שמוצא חן בעינייך ושאת רוצה,‬
‫את מוזמנת לקחת אותו.‬
‫אתה צריך להכין עוד כאלה.‬
‫אני נהנה מהפרישה שלי.‬
‫- אני לא מאמינה לך. - טוב, זה נכון.‬
‫- אתה צריך לעשות את זה בכל זאת. - לא, הימים שלי מלאים. אני קם בבוקר,‬
‫אני עושה קצת מזה, קצת מזה, ולפני שאני שם לב‬
‫- הגיע הזמן לצפות שוב בטלוויזיה. - זה נשמע נורא.‬
‫בשבילי זה בסדר גמור.‬
‫אני לא מוצא אותו.‬
‫שמתי אותו בצד, אבל...‬
‫הוא בטח קם והלך.‬
‫בואי נחזור לחברים שלנו.‬
‫הם לא חברים שלך.‬
‫- אתה בקושי מכיר אותם. - תראו מי זה.‬
‫היית שם כל הזמן.‬
‫הנה, תוכלי לתת אותו לאחיך כשתראי אותו שוב?‬
‫במשך חמש שנים הוא חי בז'קט הזה.‬
‫כלומר, הוא היה שלי, אבל הוא השתלט עליו.‬
‫אולי הוא ירצה אותו שוב.‬
‫- כן, אני זוכרת את זה. - כן.‬
‫- דיברת עם שון? - אני מדבר איתו כל הזמן.‬
‫- בואי. - מתי דיברת איתו בפעם האחרונה?‬
‫הוא הביא מילוי טעים לחג ההודיה.‬
‫- הוא היה מעולה. בואי נלך. - אבא!‬
‫אבא, זה היה לפני חצי שנה.‬
‫הוא היה בסדר לפני חצי שנה. והמילוי שלו היה מעולה.‬
‫בסדר.‬
‫- בסדר. מוכנה? - כן.‬
‫יפהפה.‬
‫אתה צודק.‬
‫כן.‬
‫אני מתה עליהן.‬
‫עבודה טובה, אריק.‬
‫עבודה טובה, בנות.‬
‫היי.‬
‫אלה היצירות שלך?‬
‫כן, הן שלי.‬
‫לא ידעתי שאת עושה כאלה. איזה יופי.‬
‫הן נראות כל כך טוב.‬
‫וואו. כל אחת מהן כל כך נפלאה.‬
‫הן יצאו טוב, נכון?‬
‫יש לך זמן מחר?‬
‫לא אמורה להיות בעיה.‬
‫עדיף כמה שיותר מוקדם.‬
‫שלום, ג'ו. מה שלומך, יקירתי?‬
‫היי, ג'ין. אני בסדר. ככה נדמה לי, בכל אופן.‬
‫מה המצב בנשיונאל?‬
‫אני חושבת שסיימתי פה ושם.‬
‫אני חושבת שהתערוכות מדברות זו לזו בצורה ממש מגניבה.‬
‫בראבו! יופי.‬
‫תערוכת הזיכרון של אביגייל פירשיין, היא עניין גדול כל כך ו...‬
‫אנחנו גאים כל כך.‬
‫בוגרת מכללת אורגון לאומנות שהם אי פעם הציגו.‬
‫זו בטח הרגשה טובה.‬
‫אני מקווה שהקטלוג יהיה מוכן בזמן.‬
‫כן, גם אני, כי אנחנו שמחים לכבד אותך.‬
‫אנחנו עושים קטלוג?‬
‫ידעת שג'ו טראן מקבלת קטלוג?‬
‫היי, אני יכולה לקחת את הציפור.‬
‫אני הולכת לאכול משהו עם ג'קי ואז אלך הביתה.‬
‫- היא יכולה להישאר קצת במכונית. - היא בסדר כאן.‬
‫אני אוריד אותה כשאחזור הביתה.‬
‫בסדר. אז אקח אותה מאוחר יותר.‬
‫- היי, ג'ו. - היי.‬
‫תבוא לפתיחה מחר, נכון?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫ליזי, יש לך חוט דנטלי?‬
‫היי, ג'ים, תוכל להכניס אותי למקלחת האורחים?‬
‫את לא אמורה להיות שם.‬
‫עדיין אין לי מים חמים. אני ממש צריכה מקלחת.‬
‫אני אביא את המפתח, אבל את לא אמורה להיות שם.‬
‫פתחתי את הדלת שלך.‬
‫אני לא רוצה בלגן בפנים.‬
‫- היי. - היי.‬
‫אני מבשל.‬
‫היכנסי.‬
‫הבאתי לך את המעיל הזה.‬
‫הוא מאבא. הוא חשב שתרצה אותו.‬
‫והנה הזמנה לתערוכה שלי, אם אתה מעוניין.‬
‫- השארתי לך הודעה. - כן.‬
‫אני לא טיפוס של הודעות.‬
‫מה אתה מכין?‬
‫ארוחת מלכים. ראגו.‬
‫חשבתי שאגיע מוקדם יותר, אבל יש כל כך הרבה פקקים.‬
‫- אנשים לא יודעים לנהוג. - כן. כמעט נדרסתי לפני כמה ימים.‬
‫אני לא מופתע.‬
‫מה קורה?‬
‫איבדתי את ערוץ 4.‬
‫הערוץ היחיד שאני אוהב לצפות בו.‬
‫יש בו את כל התוכניות הישנות.‬
‫"הוואי 5-0".‬
‫"אזור הדמדומים".‬
‫הדברים הטובים. אבל עכשיו הוא פשוט נעלם.‬
‫אתה יכול להתקשר לחברה?‬
‫אין לי חברה.‬
‫אני משתמש באנטנה.‬
‫אני יודע מה קורה.‬
‫מה קורה?‬
‫את לא רוצה לדעת.‬
‫השכנים חסמו אותה.‬
‫הם יכולים לעשות את זה?‬
‫הם מצאו דרך.‬
‫אני לא בטוחה שזה משהו שהם באמת יכולים לעשות.‬
‫את לא בטוחה?‬
‫תאמיני לי, הם יכולים. והם עושים את זה.‬
‫האצבעות של האנשים האלה נמצאות כאן בכל מקום.‬
‫לכי תראי בעצמך.‬
‫היי. ראיתי את המכונית שלך וחשבתי להגיד שלום.‬
‫היי, קרייג.‬
‫- היי, שון. - זה קרייג.‬
‫היי. חשבתי שאתה השכנים האחרים.‬
‫שון בדיוק סיפר לי על קליטת הטלוויזיה שלו.‬
‫שהוא לא קולט את התוכניות שלו.‬
‫- זה עדיין לא עובד? - לא.‬
‫הוא חושב שלשכנים יש קשר לזה.‬
‫אני מבין מה את עושה.‬
‫אני מבין מה את מנסה לעשות.‬
‫- ניסיון יפה. - אני לא מנסה לעשות כלום, שון.‬
‫אם אתה רוצה, אני יכולה להשיג לך דיסקים של "אזור הדמדומים".‬
‫תצפה בדי-וי-די.‬
‫זה לא אותו דבר אם אני בוחר את הפרק.‬
‫כן, אני זוכר את הז'קט הזה.‬
‫כן, אותו אחד.‬
‫הוא עדיין עוסק בגינון?‬
‫חשבתי שיש לו עבודה.‬
‫לא נראה לי. לא בזמן האחרון.‬
‫הצלתי ציפור.‬
‫עם כנף שבורה.‬
‫וואו.‬
‫מגניב.‬
‫לא לערבב צבעים כימיים עם צבעים טבעיים‬
‫יש לו קשיים, אני מודעת לכך.‬
‫האהבה שלנו לא תזיק לו.‬
‫הוא צריך יותר מזה.‬
‫הוא גאון, זה חלק מהבעיה.‬
‫תמיד כמה צעדים לפני כולם.‬
‫בגלל זה כל כך קשה לדעת למה לצפות.‬
‫- אני לא בטוחה שהוא גאון. - טוב, באמת יש בו משהו.‬
‫הרבה אנשים אומרים את זה. תמיד אמרו.‬
‫חלק מהאנשים.‬
‫הוא תמיד היה יצירתי מאוד.‬
‫וכמה מהדברים שהוא עשה, פשוט וואו.‬
‫הרבה אנשים הם יצירתיים.‬
‫את צריכה לתת לו קצת יותר קרדיט.‬
‫אני נותנת לו קרדיט. אני פשוט חושבת שיש לו בעיות.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל באמת, למי אין?‬
‫טוב, צאו החוצה. תברחו. אתם רצים.‬
‫קדימה! אתם רצים מהר. קדימה, אתם נסים על נפשכם.‬
‫אתם נסים על נפשכם. קדימה!‬
‫ביי, תודה.‬
‫- ביי, מרלין. - להתראות. תודה.‬
‫היי, ליזי.‬
‫- היי. - באת להתנחל בסטודיו לאומנויות?‬
‫- לא, אני רק מתחבאת. - מגניב.‬
‫את יכולה להתחבא כאן איתי.‬
‫אז אתן חולקות בית?‬
‫לא. אלוהים. אנחנו שכנות. ג'ו קנתה בניין דירות ישן.‬
‫אבא ואחיה עזרו לה לשפץ אותו.‬
‫- זה נשמע נהדר. - כן. היא ממש הסתדרה.‬
‫היא יכולה לעבוד בסטודיו כל הזמן עכשיו.‬
‫ראיתי שיש לך תערוכה בקרוב.‬
‫ביום שני.‬
‫יש לי חבר בעיר מניו יורק.‬
‫- נבוא לראות אותה. - מגניב.‬
‫לא.‬
‫לעזאזל, הטלפון שלי.‬
‫- תמצא אותו בבוקר. - בסדר.‬
‫לילה כיפי?‬
‫היה בסדר.‬
‫- הרבה אנשים. - כולם אהבו אותו?‬
‫זה מה שהם אמרו.‬
‫מצטערת שלא באתי, אבל ראיתי את החדר. נראה מדהים.‬
‫דיברתי עם מרלין היימן במשך זמן רב אתמול בלילה.‬
‫היא ממש מחבבת אותך.‬
‫דיברה בלי סוף על הבנות שלך, הצבעים.‬
‫- זה מגניב. - זה באמת מגניב. היא חוותה רגע.‬
‫בכל אופן, אני יכולה לקחת ממך את הציפור.‬
‫בסדר.‬
‫ריקי ישמח.‬
‫- נייר נהיה מגעיל ממש מהר. - בסדר.‬
‫היי, ג'ו, עכשיו שהתערוכות שלך פתוחות, תטפלי במים החמים, נכון?‬
‫כן.‬
‫כי אני ממש רוצה להתקלח.‬
‫כן.‬
‫- זה יצא יפהפה. - עבודה טובה.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫בטח היה חם מאוד בצד אחד.‬
‫זה קצת מוזר, אבל‬
‫פגמים לא מפריעים לי. למעשה, אני אוהב אותם. אני מעדיף אותם.‬
‫אני חושב שזה נראה מגניב.‬
‫- את לא? - לא ממש.‬
‫מה קורה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫רק באתי...‬
‫רציתי להראות לך משהו.‬
‫אבל אתה נראה עסוק.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כמו מה זה נראה?‬
‫אני מכין יצירה.‬
‫זו יצירה חשובה ביותר.‬
‫חשובה ביותר.‬
‫לא ידעתי שאתה מתעניין ביצירות אדמה.‬
‫אומנות היא האדמה שמדברת.‬
‫שירה היא קול האדמה. אז כל דבר הוא יצירת אדמה.‬
‫אלה פיות.‬
‫תקשיבי.‬
‫צריך להקשיב למה שלא נאמר.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫לא נראה לי.‬
‫כל כך הרבה אנשים בוחרים לא לשמוע.‬
‫שון.‬
‫בסדר.‬
‫- הלו. - אני אצל שון.‬
‫המצב כאן לא טוב. שון לא בסדר. הוא ממש מוזר.‬
‫היי.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫עדיין בחצר האחורית, אני חושבת.‬
‫לא, לכי הביתה.‬
‫- אני יכולה לבוא איתך. - לא, בבקשה. ליזי...‬
‫לכי הביתה.‬
‫- וואו כן. תודה. - זה הדבר הכי טוב שראיתי. אני רציני.‬
‫וואו. טכניקה...‬
‫זה היה רק משהו זמני...‬
‫- מי זה? מה זה? - ממש נורא ואיום.‬
‫כדאי לראות את יצירותיה המוקדמות,‬
‫כי אני חושבת שזה בעצם‬
‫- הרעיון של אידיאל פוסט פמיניסטי. - הייתי עושה את זה.‬
‫לדעתי זו יצירה די טובה, בחייך.‬
‫- אני צריכה לראות אותה. - כן.‬
‫הגעתם לג'ין. תשאירו הודעה.‬
‫אימא! מה קורה שם? את יכולה לעדכן אותי?‬
‫היי, זאת ג'ו, תשאירו הודעה.‬
‫היי, אורחת שלך תפסה לי את החניה.‬
‫זה לא בסדר. וגם...‬
‫אני רק מזכירה לך שצריך להחליף לציפור את הנייר כל כמה שעות.‬
‫נהיה די מגעיל שם אם לא מחליפים נייר.‬
‫הגעתם לג'ין. תשאירו הודעה.‬
‫אימא, אני ממש רוצה לדעת מה קורה שם.‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫היי, זאת ג'ו, תשאירו הודעה.‬
‫את יודעת, כל כך נמאס לי מזה שאין לי מים חמים, ג'ו.‬
‫זה כזה מבאס וזה דבר מחורבן כל כך לעשות למישהו.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫שיהיה לך לילה נהדר.‬
‫- אני גם צריכה להתקלח. - כאן?‬
‫המקלחת היא מקום אחסון. היא מלאה בציוד.‬
‫אין לי מים חמים ואני צריכה להתקלח.‬
‫נסתדר.‬
‫מה קורה? למה לא חזרת אליי?‬
‫- היה פה עומס. - את עדיין שם?‬
‫בדיוק יצאתי. הוא סוף סוף נרדם.‬
‫היה לו הרבה מה לומר.‬
‫- את בטוחה שהוא ישן? - הוא היה שקט.‬
‫הוא נח.‬
‫בסדר. תתקשרי אליי אחר כך. ביי.‬
‫היי.‬
‫- היי. - איפה הציפור?‬
‫בפנים.‬
‫- השארת אותה לבד? - היא בסדר.‬
‫בקבוק המים החמים‬
‫- לא נשאר חם כל כך הרבה זמן. - ליזי.‬
‫אפילו לא קר בחוץ.‬
‫מתי יחזרו המים החמים שלי?‬
‫אני מטפלת בזה.‬
‫את ממשיכה להגיד את זה, אבל...‬
‫במה מדובר? מחר?‬
‫אני צריכה לנסוע לקלסו כדי לקנות דוד חדש,‬
‫והספק לא עובד מחר.‬
‫הוא אמור לעבוד בעוד יומיים.‬
‫זה הדוד היחיד בעולם? למה זה חייב להיות זה?‬
‫הוא הכי טוב והכי זול, כן.‬
‫- אני משלמת שכר דירה, את יודעת. - לא כל כך הרבה.‬
‫מה?‬
‫אמרתי, "את לא משלמת כל כך הרבה שכר דירה", זה הכול.‬
‫קיבלת עסקה מעולה.‬
‫זה לא תירוץ למים. אבל זה נכון.‬
‫ובבקשה תפסיקי להשאיר לי הודעות כאלה.‬
‫בסדר.‬
‫זה הרבה גבינה. לא נראה לי שיאכלו כל כך הרבה.‬
‫יאכלו קצת מזה והשאר יתבזבז.‬
‫ליזי, האורחים שלך יגיעו בעוד כמה דקות.‬
‫זה יהיה ערב מיוחד‬
‫ואף אחד לא יסתכל על הגבינה.‬
‫טוב? הם באים לחגוג אותך ואת כל היצירות היפות שלך.‬
‫מה קורה?‬
‫רק רציתי שתדעי‬
‫שאני נוסעת לשון.‬
‫הוא אמר שהוא יבוא הערב,‬
‫אז אני מביאה אותו איתי, כבן הזוג שלי.‬
‫בסדר. אם את חושבת שהוא באמת רוצה.‬
‫הוא רוצה.‬
‫ברור שהוא רוצה. אז נתראה בקרוב.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫שון מגיע.‬
‫הוא לא ישבור שום דבר, נכון?‬
‫נראה שאת לא לוקחת גבינה.‬
‫היי, אבא.‬
‫זה נראה מדהים! בחיי!‬
‫היי, אבא. תודה שבאת.‬
‫כמה נחמד. זה כל כך קרוב למרכז העיר, זה נחמד.‬
‫הגלריה הזאת היא באמת מהשורה הראשונה.‬
‫היא אולי לא נראית משהו,‬
‫אבל עושים פה דברים נהדרים.‬
‫אולי תעיפו מבט או...‬
‫- תשתו קצת יין. - בשמחה רבה.‬
‫- בבקשה. - כן.‬
‫- תודה. - זינפנדל.‬
‫אחד כזה, בבקשה.‬
‫תמרים.‬
‫את מאוד נועזת עם הצבעים.‬
‫כן.‬
‫שלום, קרייג.‬
‫- היי, גברת קאר. - קיוויתי למצוא את שון כאן בחצר.‬
‫- אף אחד לא פתח את הדלת. - לא נראה לי שהוא כאן.‬
‫אני אמורה לאסוף אותו ואני תוהה איפה הוא.‬
‫לפעמים הוא הולך דרך הפארק לחנות הפינתית ברחוב 92.‬
‫פלאי העולם‬
‫זה פשוט מוזר שעשור משנה כל כך הרבה.‬
‫כן.‬
‫כקבוצה, מי יספר את הסיפור שלו ואיך.‬
‫כשאני במרחב החלומות שלי‬
‫אז זה קורה. כלומר, אני פשוט זורם. אתה מבין?‬
‫אני לא יכול לטעות בזה.‬
‫בשלב הזה זה פשוט קורה.‬
‫היי.‬
‫- היי. תודה שבאת. - לא הייתי מפספסת את זה.‬
‫ליזי, זאת ג'נט.‬
‫ג'נט היא מנהלת הגלריה שבה אני מציגה בניו יורק.‬
‫- נעים מאוד. - ברכותיי. שמעתי דברים נהדרים.‬
‫היצירה הכי טובה שלי התקרבה לאש יותר משרציתי,‬
‫אבל לא הייתה לי שום שליטה על זה.‬
‫טוב, הכול נראה נהדר מכאן.‬
‫בחייך, בשלב הזה, את פשוט צריכה לקחת על זה בעלות.‬
‫באיזו תדירות יוצא משהו מהתנור בדיוק כמו שציפית שיצא?‬
‫כנראה.‬
‫ג'ו.‬
‫- באת. - מובן שבאתי. הבאתי את הבחור הזה.‬
‫הוא רצה להגיד שלום.‬
‫הוא ראה אותך מכינה הכול.‬
‫כן, בסדר.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫אני חושב שצריך להחזיק את זה שם...‬
‫אבא שלך קורע מצחוק.‬
‫אני אעיף מבט.‬
‫זה נראה מוכר.‬
‫כן, זה חדש.‬
‫- שחית פעם עם דולפינים? - פעמיים.‬
‫כמה זה עלה?‬
‫- מה? - אני לא זוכר.‬
‫לא, היא הייתה סנובית. כזאת סנובית. אלוהים.‬
‫סנובית ממדרגה ראשונה.‬
‫אבא שלך מדבר על הילדה מוריס.‬
‫- את אוהבת את היצירות שלה? - כן, אני אוהבת את הילדה.‬
‫פשוט נפלתי לזה.‬
‫החבר שלי בנה את הארונות בסלון שלה‬
‫והוא אמר שהיא לא אמרה מילה טובה לאף אחד.‬
‫אף אחד.‬
‫ליזי, זה נראה נפלא, פשוט נפלא.‬
‫ברכותיי.‬
‫- זאת אימא של ליזי, ג'ין קאר. - דייוויס.‬
‫- ג'ין דייוויס. - עוד דבר,‬
‫אפודת העור ההיא.‬
‫היא אהבה אותה.‬
‫אי אפשר היה לראות אותה בלעדיה.‬
‫- אתה מדבר על הילדה מוריס? - כן.‬
‫לא הכרת את הילדה מוריס.‬
‫- אני חולק עלייך. - לא, לא נראה לי שהכרת אותה.‬
‫- אימא, איפה שון? - אני לא יודעת. לא הצלחתי למצוא אותו.‬
‫הפסד שלו.‬
‫אתה יודע, לחבר אחר שלי יש בית.‬
‫- חשבתי שאת מביאה אותו. - הוא לא היה שם,‬
‫וחשבתי שאולי הוא כבר כאן.‬
‫הוא לא אמור להיות בחוץ לבד. אימא, זה לא טוב.‬
‫אני בטוחה שהוא בסדר. הוא בטח אצל חבר.‬
‫לשון אין חברים.‬
‫קרייג הוא חבר.‬
‫- אימא, הוא יכול להיות בכל מקום כרגע. - ליזי, תירגעי, בבקשה.‬
‫זה הערב שלך. תנסי ליהנות.‬
‫לא אעמוד פה סתם כך כששון נעלם.‬
‫מי אמר שהוא נעלם?‬
‫שון. אלוהים, הנה אתה.‬
‫באתי לאסוף אותך.‬
‫אמרתי שאני בא. נסעתי באוטובוס.‬
‫חשבתי שקבענו שאבוא לקחת אותך.‬
‫- לא משנה. טוב. אני שמחה שבאת. - אכן באתי.‬
‫תנסה לענות לטלפון מדי פעם.‬
‫- תירגע עם הגבינה. - מה הכוונה?‬
‫זה לכולם. אני לא רוצה שהיא תיגמר.‬
‫הגבינה על השולחן.‬
‫אל תשימי גבינה על השולחן‬
‫אם את לא רוצה שיאכלו אותה.‬
‫- זאת לא ארוחת ערב, שון. - זאת ארוחת הערב שלי.‬
‫תעזוב את הגבינה, ברצינות.‬
‫שון, דיברת עם קרייג? הוא חיפש אותך.‬
‫מה הוא רצה?‬
‫תפסיק.‬
‫כן, הם באו למופע של דריק טיבס באיחור.‬
‫נראה לי שהם עושים זאת בכוונה. פשוט מגיעים ואז עוזבים.‬
‫שלום, שון. סוף סוף, מה?‬
‫היי, ליזי, רק רציתי להגיד לך. אני ממש מחבב את החברה שלך, ג'נט.‬
‫והיא אמרה שהיא רוצה לבוא לראות את הכדים שלי.‬
‫- אם את מבינה אותי. - אלוהים, אמרת לה את זה?‬
‫לא הייתי צריך להגיד כלום. היא הציעה.‬
‫זה היה כדי לגרום לך ללכת.‬
‫לא, זה לא היה כדי לגרום לי ללכת, ג'ין.‬
‫היה לנו מפגש מוחות, בסדר? יש לנו הרבה במשותף.‬
‫זה נכון. יש לנו. מתברר שיש לנו.‬
‫אתה לא אמור לאכול גבינה.‬
‫מי אתה, לעזאזל? אני יכול לאכול כמה שאני רוצה.‬
‫ליזי, התערוכה מדהימה. את צריכה להיות גאה כל כך.‬
‫- תודה, טרי. תודה שבאת. - כן, כמובן.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫אנשים אוהבים להתחנף אלייך, מה?‬
‫תפסיק לדבר איתי.‬
‫תפסיקו שניכם, בבקשה.‬
‫- אתם מביכים אותי. - בסדר.‬
‫תעזבי אותם לנפשם, טוב?‬
‫את לא צריכה להגיד להם איך לדבר זה עם זה.‬
‫מה שאני אומרת‬
‫- לא אמור להפריע לך. - מפריע לי שאני כאן‬
‫- ואני צריך להקשיב לזה. - רק אתה חשוב כאן, ביל.‬
‫לא, את חיה רק בעולם הקטן שלך, ג'ין.‬
‫תקשיב, חבוב, אל תתחיל‬
‫- להגיד לי איך לדבר עם הילדים שלי. - לא הייתי מעז.‬
‫היא לא תקשיב בכל מקרה.‬
‫ציפור!‬
‫וואו.‬
‫לא, שון, חכה!‬
‫אני מניחה שהיא הייתה מוכן לעזוב.‬
‫אני הולכת לקנות סיגריות.‬
‫ראיתי את התערוכה של מייק אתמול.‬
‫- איך היא הייתה? - טובה.‬
‫שמעתי שהוא שוב יוצר מדבריות.‬
‫כן... אהבתי את העצים שלו יותר.‬
‫אני אוהבת את המדבריות.‬
‫אני תמיד שוכחת שמייק עיוור צבעים. נכון זה מוזר?‬
‫לגמרי.‬
‫כתוביות: איונו תרגום כתוביות: גדי קיפרווסר‬