ANTERIORMENT
Sona molt a frau.
No cal que ho sigui, amb el banquer adequat al banc adequat.
- Què volia? - Accés al brífing diari presidencial.
Amb una comptabilitat creativa, pot anar directe a la campanya.
Tinc una base de dades en línia.
Està tan encriptada que no hi puc accedir sense aquest llibre.
El llibre és el codi?
Vas evitar que el servei secret trobés el mòbil
i ara el Brian Mott és mort.
L'únic que encara no sé és el motiu.
L'Adam anava a entregar ton pare.
S'ha llevat la vida d'un tret.
- L'Arrington encara és amb tu? - És aquí.
Necessito que m'ajudis un cop més. No serà fàcil.
Entesos.
- Estàs bé? - Sí, tot va bé.
Hauries de tornar.
- No era la sortida? - No passa res. Anirem per la secundària.
INTRODUÏU EL PIN
AUXILI UBICACIÓ
- Un agent s'ha rebel·lat. - L'Adam obeeix les meves ordres.
- Retira't. - No ho puc fer.
Diria que això és traïció, Peter.
Com el teu pare.
Amb respecte, faci's fotre.
FA 23 ANYS
No t'allunyis gaire, Peter.
Preparat? Ara!
T'estimo.
Endavant.
- Acció nocturna. Necessito… - Codi, si us plau.
Fulla, torre, gel, ganiveta.
No és un codi vàlid.
Què? No.
Fulla, torre, gel, ganiveta.
Parla el Cap de Coure. Una agent corre perill.
Ho sento, no és un codi vàlid. No torni a fer servir aquest número.
Vam buidar la casa sencera. Recorda que hi havia d'haver quatre paios.
On havien anat?
Això és el que miràvem d'esbrinar.
Sortim de l'edifici i veiem, al fons, una estructura.
Un petit magatzem, a uns 45 metres.
Havien de ser allà, segur.
Ens hi apropem.
De sobte, sentim una cosa que es mou.
I vinga a disparar!
Dos segons més tard, sentim:"Ihà!".
No pot ser!
El pobre burro no sabia què tenia a sobre.
- Quin horror. - Mare meva.
- Encara me'n culpo. - Sí?
Sí, teníem ordre de liquidar els homes, no el burro.
La pobra bèstia no l'havia de dinyar així.
No.
Quan te n'has adonat?
De què?
Que fallava alguna cosa.
Tira la pistola.
Mà esquerra.
Fa molt de temps que llegeixo la gent
i ets molt bona.
M'has entabanat fins al final.
Però l'anècdota no és tan graciosa.
No cal que ho facis.
Ja, però…
Si et consola, no ho vull.
Què diran que ha passat a la meva família i al meu promès?
Que has tingut un accident horrible. Només ha estat mala sort.
És exactament el que és. Només…
mala sort.
Soc conscient que jo seria en una bossa per cadàvers
si no m'haguessis ajudat abans.
Sí.
He fet malament.
Chelsea!
Merda.
Chelsea!
- Tot bé? - Sí.
Un enfrontament en directe, eh?
No és necessari.
No sé com t'ha convençut el Hagan, però t'enganya.
I tu jugues net?
El paio que es va colar a l'ONU i va donar informació robada al Monroe?
El Hagan et fa servir, Adam.
La primera dama i ell feien tractes il·legals amb el Monroe.
I un colló!
La Isabel ha obert la memòria i en tenim proves.
Un bon home no usa la confidencialitat per amagar-se. Demana-l'hi tu mateix.
No es pot argumentar amb ell. Vinga.
Hòstia, Adam.
Preparada?
Tira.
El Zapata i l'LFS tenien un compte per finançar mogudes terroristes.
Paral·lelament, hi ha el Jacob Monroe, pare de la Isabel.
- Un broker de l'espionatge? - Sí. Proper al terrorisme.
Va matar una agent quan em segrestava, part de l'atemptat de l'ONU.
També col·laborava amb…
La Jenny Hagan. El Monroe va fer servir la fundació benèfica d'ella
per finançar il·legalment la campanya
i fer-li xantatge a canvi d'informació secreta.
El Zapata, el Monroe, la fundació.
Què necessitaven per blanquejar diners?
- Un banc. - Molt bé, Jane.
Em dic Jill.
De fet, totes aquestes entitats eren clients del banc Walcott Capital.
Algú del banc aprovava les transaccions perquè no les denunciessin.
Van ficar la pota i ho vaig veure.
Creiem que el banc va pagar l'assassinat del Lansing,
el Tyvek i el Mike per silenciar-los.
Segons un sospitós d'homicidi?
En defensa pròpia. Collons, que no ens escolteu?
És a la memòria. I això és només la part del banc.
No hem començat amb la resta de la xarxa d'espionatge.
Caram, si la meitat de les filtracions són reals, és molt fort.
Perdonin, però…
Tantes acusacions contra individus de renom
ens deixen d'allò més vulnerables.
Això per no parlar de les consideracions ètiques
de perseguir aquest reportatge, tot i que el Monroe era el teu pare.
Ho revelaré. És com ho vaig poder trobar.
- Hi estic d'acord. Ha de ser irrebatible. - Ho és.
Hi ha més d'un miler de carpetes.
Trigaríem mesos a validar-ho i el president ja ho vol silenciar.
No demano publicar-ho tot.
Només una part, per fer pública la situació.
Què en penses, Trip?
¿I si un equip puja els arxius
i el personal es dedica a fer comprovacions?
- Són dues setmanes. - Mínim.
- Això va del president. - És un argument a favor teu o nostre?
- I amb declaracions oficials? - Qui hi ha a banda d'aquest paio?
L'agent Chelsea Arrington pot demostrar la relació entre el Monroe i els Hagan.
La que va disparar a l'intrús?
M'han escrit fa deu minuts de premsa. La Casa Blanca dubta del seu testimoni.
La volen desacreditar. Ho he dit, ho volen silenciar.
Trip…
hem d'accelerar el tema.
- Hi estic d'acord. - No ho recomano gens.
Jo tampoc.
Trip, tu tries.
Em sap greu, Isabel.
Els advocats tenen raó. No ens podem precipitar.
FARMÀCIA
Aniran al diari. Segons el Peter, han accedit a la memòria.
Escolta, em penso que el Sutherland no s'aturarà.
Encarrega-te'n.
Rich, puc…?
Puc parlar en qualitat d'amic?
- Endavant. - El Peter diu que la Jenny i tu…
heu tractat amb el Monroe.
És cert.
Va ser un donant de la meva campanya.
Soc part de la conspiració que s'ha muntat.
- No és el cas? - Per això truco.
El Peter no veu més enllà del seu trauma personal.
Son pare era un traïdor i veu enemics en tothom.
Mai no ha confiat en mi ni en tu. Hòstia, que hem sagnat junts.
Ja ho sé, home.
Només busco una certesa.
És un tema de seguretat nacional. Que no tens prou certesa?
Els generals ens estalvien fer preguntes. Quants cops m'ho vas repetir?
Sí.
Sé que et demano molt, però no cal que ho facis sol.
Què vols dir?
No ets l'únic membre de l'antic equip a acció nocturna.
INTENTO SILENCIAR LA NOTÍCIA
El Theo vol silenciar la notícia. Si més no, endarrerir-la tant com pugui.
- Millor. - I si es vengen d'ell?
No ha triat implicar-s'hi.
Fas ben fet. Pel que veig, el Theo també ho pensa.
Sembla un bon home.
Sí.
Peter.
Estic acollonida.
Mira de plantejar-te què faràs quan tot hagi acabat.
Estaré al sofà en pijama fins a les celles de pastís.
Pastís?
A mi em va més el gelat.
Gust preferit?
Hi havia un polo de crema.
Me'l va comprar la mare…
un dia que vam anar a la platja.
De fet,
és l'últim record que en tinc
d'abans de la malaltia.
Sí, era…
Era vermell.
Estava recobert de boletes cruixents. Tenia bon gust.
Com es deia?
No em ve al cap.
Era de maduixa o de gerds.
La marca sortia al davant, amb una vaca blava.
Sempre el vaig buscant. Una cosa…
Tan bo era?
Sincerament, ni me'n recordo.
Potser no em trec del cap
com em sentia aquell dia.
Sí.
- On sou? - Seguim al The Register.
Ja tornem. Quedeu-vos-hi. Que seguretat no deixi passar ningú.
- Lluny de les finestres. - Les parets són finestres.
- L'Adam ha volgut matar la Chelsea. - Esteu bé?
Sí, però el president està lligant caps…
- Ens atacarà. - Sí.
- I el reportatge? - No el volen publicar.
No sense validar la memòria.
- Has…? - Els ho he explicat tot i no volen.
- I una declaració? - El Jay i la Chelsea no basten.
Ho he provat.
I la banquera?
Les proves de la memòria la poden convèncer per parlar.
Evan, i si algú de Walcott Capital declara oficialment?
- Qui? - La banquera Freya Myers.
Si ella ho confirma tot, ens donaries cobertura aquest vespre?
Serà difícil.
Si ho faig, la passaries?
Ho parlaria amb el Trip, però ens pot servir.
- En marxa. - Genial. Localitza-la i us anem a trobar.
La Renee m'ha demanat que et truqui perquè tenim més dades.
És gros i ho deveu voler complet. Necessitem que us espereu…
No, sé que us dono poc marge.
Fins quan pots posposar l'article?
Un parell d'hores? Vinga, Rina.
Genial. Et prometo que et trucaré la primera. Gràcies.
Molt bé…
Hola. Soc el Theo.
Truco de part de la Renee per l'article de l'Arrington.
Què fas?
Samantha, et tornaré a trucar.
- Hola. - Això va de debò?
- Saps que la notícia és falsa. - Avisaré a seguretat.
No et molestis. Deixo la feina.
Hola, Samantha, soc el Theo. Perdona.
Tindrem el compte en marxa.
I m'asseguraré d'informar-te quan els meus socis visitin Moscou.
Sí.
Igualment.
Digui?
Bona nit. La Sra. De León l'ha vingut a veure.
Diu que treballa amb el Jacob Monroe.
Doni'm cinc minuts i faci-la pujar.
Plega-la, enrotlla-la. Molt bé.
Si les poses així,
la PlayStation t'entrarà millor.
Ho has après a la feina?
Als escoltes.
- Mani? - On coi ets?
Tinc la periodista de qui t'havies encarregat a la porta.
- Ja. - Ni ja ni jo.
Necessito que actuïs.
- La puc frenar. Quant trigues a arribar? - No hi podré arribar.
- Ja no em dedico a això. - Com?
Se't va pagar el triple.
I li he retornat el pagament, excepte per algunes despeses.
Teníem un tracte.
Només he agafat el telèfon per cortesia professional
i per informar-la que he abandonat aquest sector laboral.
Espero que sigui un comiat cordial.
T'ha agafat una crisi de la mitjana edat en ple encàrrec, hòstia?
- Ha estat una revelació. - Et necessito ara mateix. Vens o no?
No.
Escolta'm bé, cabronàs.
Tinc més números de telèfon a l'agenda.
Si em decideixes putejar,
tu i tothom qui t'has estimat a la vida
podeu començar a anar amb peus de plom, hòstia!
Que passi un bon vespre.
Tot bé?
Millor que mai.
Hola, perdoni que la molesti.
- Em dic Isabel… - De León.
Em va encantar el seu últim article. Passi.
Apa, així és la vida al 80è pis.
Li explico un secret? A partir del 50è, tot és igual.
En què la puc ajudar?
La volia entrevistar per parlar del Jacob Monroe.
Em sap greu, tinc per costum no parlar dels clients.
- Sí que era el seu client, no? - No ho he dit pas.
- Ho registrava tot. - Registrava?
És mort.
Em sap molt greu.
Segur que sí. Però va deixar una cosa.
Una memòria en línia amb tots els seus moviments financers.
Correus, missatges, àudios.
Tants que em penso que sempre duia un micròfon amagat.
Hi ha proves que vinculen el seu banc i a vostè
amb el blanqueig de capital.
El Monroe, el Zapata i l'LFS mitjançant el casino del David Hutson,
i la primera dama mitjançant la seva entitat benèfica.
Ho pot veure aquí.
- Bona nit. - Bona nit, mestre.
Perdoni, necessito que signin. A qui visiten?
La Freya Myers a l'àtic.
Entesos. Li he de trucar.
Volíem que fos una sorpresa.
Ja està tot pujat a un Dropbox segur.
Durant setmanes, el The Register
i mitjans mundials en verificaran les dades.
Després vindran acusacions, judicis i condemnes.
I, si té sort, una cel·la privada amb lavabo propi.
- Què la fa somriure? - Vostè.
La periodista dura que treu la veritat a la llum.
És adorable.
- En tinc proves. - No.
Té acusacions amagades en fulls de càlcul i caldria un MBA per entendre-les.
Qui diu que no les ha falsificat la nostra competència?
És la veritat.
La veritat és una opinió adornada de la forma correcta.
Una periodista ho hauria de saber.
No es pot amagar d'això.
No cal que me n'amagui.
Sempre hi ha gent dolenta que s'aprofita dels bancs.
Per sort, les coses sempre acaben igual.
Investiguen el banc,
paguem una multeta i tothom torna a la feina.
Ho ha pensat bé.
Només he trigat tres segons.
Espero que tingui un bon vespre.
Bona sort amb el reportatge.
Vol saber com va morir el Monroe?
El va matar…
un professional.
Però no un dels seus.
Aquest el va enviar el president per tapar els crims de la dona.
El van matar per silenciar-lo.
Què creu que faran amb la banquera que va moure els fons il·legals?
Qui és?
Senyora Myers, manteniment. Sembla que té una fuita d'aigua.
Podem entrar a mirar?
Els coneix?
Poden tornar demà?
Em sap greu, però no.
Està caient aigua al pis de sota, així que és urgent.
- Ens hem d'amagar. - Senyora?
Sra. Myers!
Queda't aquí.
- Hi ha més sortides? - Per l'ascensor al pis de dalt.
On té el mòbil?
A l'altra banda del pis.
Millor. Truqui al seu número.
Al pis de dalt!
Merda, han agafat el segon ascensor!
Han entrat al pis. Ens volen matar.
- Espera. Qui? - No ho sé. Duen armes i micros.
Han marxat? Estàs bé?
La Freya ha fugit i la persegueixen.
- L'hem de trobar abans. - Ets a prop? Ara baixo al carrer.
Quedem a…
Isabel.
Merda.
TRUCADA FALLIDA
Peter.
- Emporta-te-la. - I tu?
Llença'l.
Llença'l ara mateix.
Camina.
Tinc la periodista.
Perdoni'm, necessito el seu mòbil.
No en aquest sentit. Els puc pagar.
TERMINAL
És a la terminal.
Soc l'Adam, estic a dos minuts.
Socors!
- Socors! Chelsea! - On ha anat?
No ho sé! Ha marxat.
Mitja volta.
A poc a poc.
Deixa-la allà.
Posa les mans a la barana.
No!
Mare meva!
No!
Ajuda!
Socors!
No, la matarà! Socors! Que algú…!
Atenció.
Per la seva seguretat i la dels altres,
els demanem que no seguin a terra o a les escales de l'estació.
Gràcies per la seva cooperació.
Això és buscar l'agulla en el paller. Ajuda.
Acabo d'arribar.
Entesos. Va amb dessuadora grisa i sabatilles.
Perdoni, senyor. FBI.
Tenim un problema i necessitaré que m'ajudi.
Agent! Gràcies a Déu.
Senyora, quedi's on és.
Mitja volta.
La sospitosa va cap al passadís est.
Vinc a ajudar. No cridis. Posa't la caputxa.
- Hola. - Soc amb la Isabel. On ets?
- Amb la Freya. - Genial. Anem al diari.
- Ens veiem allà. - On em portes?
Ha trobat un amic.
Van al metro. Actua amb cautela.
Vens?
Ens veiem allà. Em sembla que sé cap on van.
Tanca les sortides de l'estació del carrer 28.
- El senador Lansing hi estava ficat. - I el casino?
N'hem parlat, Dan. Pregunta a qui hagi parat atenció.
- Esteu bé? Què ha passat? - Estem bé.
- Prepareu el plató. - I la font?
Ara ve.
- Espero. - El Peter la portarà.
Sortim a la pròxima parada. El diari està a un parell d'illes.
No parlaré amb la teva amiga. Me les manegaré, com sempre.
No són mercenaris i prou.
T'enfrontes a la branca executiva del govern.
Potser arribes al teu avió privat, però segur que la bala et troba abans.
Merda.
Vine amb mi o ves amb ells, com vulguis.
Conec una altra sortida. Som-hi.
NO ENTRAR ZONA RESTRINGIDA
Hi ha una entrada a l'antic Banc Park Avenue.
Va ser la meva primera feina.
Queda a l'altre costat i surts a prop del The Register.
Què fots?
Vinga.
Va, vine.
- Quant queda? - És travessant el carrer.
Espera.
- No ho vols. - Em coneixes des de fa una setmana.
Prou per saber que, si em volguessis mort, m'hauries disparat al cap.
A la pròxima.
El Hagan ja no és cap soldat, Adam.
És un polític, un mentider, d'acord?
Et fa servir per esborrar el seu rastre.
Té raó. El Monroe i la dona van posar milions en la seva campanya il·lícitament.
El vaig ajudar.
Mira'm.
Mira'm, Adam.
He estat en la teva posició.
Una veu interior et diu que són romanços.
Si us plau, escolta-la.
No ho facis.
La següent és teva, Peter.
Sí.
Estàs disposat a morir per això?
Chelsea.
Peter.
- Hola. - Li han disparat.
- L'agafo. - Fes-la pujar.
Estarem en directe.
- Òndia. - Ves amb compte.
- Tenim una farmaciola? - Podem aconseguir alguna cosa millor.
Per deixar les coses clares…
Li diré el que sé sobre els Hagan, però la resta…
Per ara, no necessito més de vostè.
Ai! Com estic?
Adorable.
Doncs comencem.
S'ha fet servir el seu banc per blanquejar capital?
Com qualsevol banc.
Ho confirma?
Sí.
"Al lleó li va semblar bé espantar el bruixot,
així que va fer un fort rugit, tan ferotge i terrible…"
- Perdoni. - "…que el Totó…"
- Sí? - Ha de veure una cosa.
Continueu llegint, d'acord?
Com va conèixer els Hagan?
No hem coincidit, però la fundació de la primera dama
fa gairebé dos anys que és clienta del banc.
No hi ha parlat mai directament?
No.
La meva divisió secreta a Walcott serveix per evitar-ho.
¿Quan va sospitar que feia servir la fundació benèfica
per posar diners a la campanya del marit incomplint la llei de finançament?
No ho vaig sospitar.
Sabia exactament què volia quan va recórrer als meus serveis.
Té proves de la intenció de delinquir de la primera dama?
Si al congrés i al Departament de Justícia
els interessa arribar a un acord amb mi,
estaré encantada de revelar tot el que sé
sobre la conducta criminal dels Hagan.
Ha passat arran de l'exclusiva de la periodista financera Isabel De León,
que ha revelat aquests secrets després d'investigar
son pare, Jacob Monroe, de qui estava distanciada.
Avui m'acompanya l'home que la va ajudar.
- Benvingut, Jay Batra. - Gràcies. M'alegra ser aquí.
Jay, fas d'analista pel govern.
Un dia normal, de sobte t'apareix una cosa sospitosa
que et porta a seguir unes pistes.
Explica'm com va.
- Saps què? És més fàcil ensenyar-t'ho. - D'acord.
Aquí estic jo.
- Sobre què creus que canta? - Doncs…
Per dir alguna cosa, a un paio li van mal dades
i està tot sol.
No sap a qui recórrer, en qui confiar.
I llavors apareix ella, que l'ajuda a aclarir algunes coses.
Entre tots dos, ho solucionen.
Sí?
Això ha dit abans de començar a cantar.
- Com et trobes? - Vaig bé.
Tinc la mà millor, però la cama s'ha d'acabar de curar.
He llegit els teus articles. Són genials. Molt bona feina. N'estic orgullós.
Has parlat de tot. Bé, gairebé de tot.
Ets l'únic que va pactar amb mon pare per intentar ajudar la gent.
La notícia no va de tu.
Ha d'estar bé plasmar-ho tot en paraules.
No només l'escàndol o el tema de ton pare.
Poder destriar totes les mentides.
- Explicar la teva història. - No és la meva història.
Encara s'està escrivint.
La teva també.
Què faràs ara?
Estic planejant passar uns mesos a Barcelona.
Barcelona? Caram.
Sona maco.
- Feina o vacances? - Totes dues.
Intento trobar l'equilibri.
Sí, l'equilibri estaria molt bé.
I a tu?
Què t'espera?
Parlem de la música.
Que toqui un grup aporta energia,
però et limites a un únic estil.
Tinc una idea.
- Punxadiscos? - No.
I si fotem el camp on sigui?
- Fugim per casar-nos? - Sí.
Fem la paperassa al jutjat
i després anem en avió a Belize o a on sigui.
T'estimo moltíssim.
I jo a tu.
Però vull un casori, coi!
En aquest cas, punxadiscos.
D'acord. Pel que fa a les fotos, prefereixo un enfocament fotoperiodístic…
EL HAGAN S'INDULTA I DEIXA LA CASA BLANCA
Quin merder.
Ho pots ben dir.
Semblen males decisions o una manca d'ètica considerable.
T'he de donar la raó.
- Esperes algú? - Per què?
Volia demanar una beguda, però, si esperes algú, em conformaré amb…
No estic…
esperant ningú.
Henry.
Nina.
Encantat.
Doncs, vinga.
Què voldràs?
Un martini perfecte.
Perfecte.
Sí, ara li prenc nota.
Hola.
Perdona per trigar tant.
No passa res.
- Podem comprar caramels? - I tant!
No paro de pensar-hi.
Entre una cobra reial i un dragó de Komodo, qui guanya?
És una gran pregunta. Corre.
Tot trigarà a normalitzar-se,
però hem començat a reexaminar els agents nocturns.
Fa neteja?
Trec la pols.
Demanaré una extensió.
- Mentre et cures? - Potser més temps.
Algú em va dir que un gran agent
sap com trobar l'equilibri a la vida.
L'he de trobar.
Fos qui fos, l'hauria d'escoltar més.
Pel que fa a la teva sol·licitud de company…
Tinc pensat un candidat.
Qui?
No volies descansar?
Sí.
- Quan estiguis llest… - Sé on trucar.
Cuida't, Peter.
- I un per tu. - Gràcies.
De res.
GAUDEIX DEL TEU GELAT
Hola. Què et ve de gust?
Subtítols: Rocío Rincón Fernández