Du overlever.
Hey. Kan du høre mig?
Du skal nok klare dig.
Mit ben gør virkelig ondt.
Ja. Det tror jeg gerne.
Men jeg mener det.
Alt skal nok gå i orden.
Black Rock Desert, nordvest-Nevada.
Gud, jeg fryser sådan.
Det er jeg sikker på.
Jeg har det også køligt.
Du har været her længere end mig.
Dit hjerte tæsker afsted. Jessica, ikke?
- Jesse. - Jesse!
Godt navn. Jeg heder Colter.
- Hej. - Hej.
Jesse, hvad jeg tror, vi har med at gøre her,
er et godt, gammeldags tilfælde af mild hypotermi.
Jeg havde en ven, der hed Jesse, da jeg var barn.
FØRSTEHJÆLP
En drenge-Jesse, ikke en pige-Jesse.
Og så var han en ged.
- En ged? - Ja.
Jeg havde en underlig barndom.
- Åh gud! - Godt.
Lad være med at kigge på dit ben.
Kig på mig. Okay?
Hvad du skal lige nu, er at undgå at gå i panik.
Det eneste, min far lærte mig, udover at spore dyr og mennesker,
hvilket er hvordan, jeg fandt dig, var hvordan man overlevede.
Og man overlever
ved A, tage hurtige, smarte beslutninger og B, bevare roen.
Man lader aldrig panikken styre. Aldrig.
Du kigger ikke på dit ben, okay? Du kigger på mig.
Luk øjnene, hvis du skal. Skal du det?
- Ja. - Okay.
Kan vi ikke blive her?
Blive her?
Jo, det kunne vi godt.
Vi kunne vente på en redningshelikopter, der kan flytte dig på en båre.
Forsigtig.
Din lille ekskursion her kom lidt væk den slagne vej, Jesse.
Så jeg tror, det bliver fem timer, fire i bedste fald.
I mellemtiden bliver din milde hypotermi mindre og mindre mild.
Så hvis vi bliver, skyder jeg chancen for overlevelse med et intakt ben
på 15-20 %.
Men Jesse, hey...
Men hvis du lader mig stabilisere din skade og forsigtigt bære dig ud,
stiger oddsene for dig og dit ben.
- Gør de? - Ja, jeg taler 90-95%.
- Jeg løfter dig op, okay? - Okay.
- Okay, så går vi. - Tak.
Du skal nok overleve. Du skal nok klare dig.
- Jeg overlever. - Lad os få dig hjem!
Okay.
- Jeg sagde, at det er for risikabelt. - Ja.
Jeg sagde, hun ikke var klar til en flerdagestur.
Der er ikke nok forsyningspunkter.
- Jesse, hun er... - Sej.
Hun er modig og sej og kom lidt ud af kurs.
Det sker for de bedste.
- Jeg kan ikke gengælde dig. - Bare belønningen er fin.
Jeg tror, det var 50 000?
Ja, selvfølgelig.
Kontanter er velkomne.
Jeg tager også check. Venmo, hvis det er lettere.
Nej, jeg skal bare spørge Jesses forældre.
Belønningen var min idé, men de ville dække den,
hvis nogen indkasserede.
Som vi diskuterede, Derek, bliver en belønning
en bindende kontrakt, når det lykkes. Så Jesses forældre, siger du?
Lad os ringe til dem.
VELMA OG TEDDI ringer...
Det var hurtigt.
Nogle gange er guderne med os, Velma.
Hvordan går det i Denver?
- Har du indkasseret? - Ja, Teddi, jeg har indkasseret.
Kontant?
Visa.
Jeg har sagt, at kreditkortene flår os i gebyrer.
Skat, lad ham nu være. Han har lige reddet en piges liv.
Ja, jeg er meget stolt og så videre.
Vend blikket bort, de damer.
Hold op.
Jeg afsætter tusind til vedligehold.
Det er 15.000 km siden, bilen har været til service.
- Bilen kører fantastisk. - Ja.
Fordi jeg tvinger dig til at få den serviceret.
Nej, absolut ikke.
- Vi kan jo ikke... - Hun er herreløs, og hun hedder Pawla.
- Forstår du den? - Vi behøver ikke en hund til.
- Det er for mange hunde. - Er der noget, der hedder det?
Har I en ny opgave eller hvad?
- Jeg arbejder på det. - Godt.
Hej, Colter.
Nogen ringede til dig. Det var ikke et job.
Han sagde, det var en gammel ven...
- Vent, hvad var det? - Devil's Notch.
- Devil's Notch. Ja. - Ja.
Vil du have nummeret? Det er 682-555...
- Til dig? - Ja.
Han sagde, han prøvede, men du svarede ikke.
Sagde du, hvor jeg var?
Hold op. Det kender du mig bedre end.
Ignorer det, hvis han ringer igen.
Man er nok gnaven.
Ubesvaret opkald 3 timer siden - 11 timer siden
- Hej? - Har du noget at skrive med?
20.000 for oplysninger, der fører til redningen
af Gilbert Brown, 14 år.
Han menes at være hos en forælder uden rettighed, Edward Brown.
Emnet er sidst set fredag morgen
uden for familiens hjem i Klamath Falls, Oregon.
Belønning tilbydes af moderen og stedfaderen,
Sarah og Mark Riley.
- Ikke for noget, men... - Mange har ringet om belønningen.
En fyr sagde, Gil er på sin planet.
- Men han ville stadig have pengene? - Ja.
Sådan arbejder jeg ikke.
Jeg er professionel. Jeg lever af det.
Jeg indkasserer belønninger, der udloves af politiet eller borgere.
Det er et usædvanligt job, ikke?
Det er fast arbejde. Alle leder efter noget.
Det lyder fedt.
Det er faktisk ret sejt.
Så jeg tager ingen gebyrer eller udgifter,
og en dusør bliver kun en bindende kontrakt ved succes.
Lyder det godt?
Okay.
Du siger, Gil er med sin biologiske far, ikke?
Ja, men Eddie er ikke en del af Gils liv længere.
Vi gik fra hinanden, da Gil var fem,
og vi har ikke haft kontakt med ham siden.
- Ingen? - Ja. Nul.
Nul.
- Har Gil spurgt om ham? - Jo, det gør han.
Men vi siger sandheden.
Vi ved ikke, hvor Eddie er, eller hvad han laver.
Hans livsstil er ikke noget, som Gil behøver at blive udsat for.
Jeg var ikke gift med en morder eller noget.
Det var bare en masse stoffer.
Kender du JUUL, vapesne?
Eddie sad inde i et halvt år for røveri.
Den slags.
Hvis I ikke har kontakt, hvordan ved vi så, han er hos Eddie?
Gil og hans stedbror deler værelse.
Ja, han kørte vildt tidligt på cyklen i fredags.
Jeg hørte ham vågne, så jeg spurgte: "Hvor skal du hen?"
Han sagde, vi ville ses i skolen, og han skulle møde sin far til morgenmad.
Hans rigtige far.
Gil har altid haft en skør idé om sin rigtige far.
Jeg har prøvet at være en god far.
- Du er en god far, Mark. - Men ikke den, han vil have.
Sarah hjælper dig med alt, hvad du mangler.
- Er du klar? - Ja.
Hvordan fungerer det? Hvad er det første, du gør?
Sarah... Jeg må godt kalde dig Sarah, ikke?
Jo, fint.
Først kan du fortælle mig, hvorfor du lyver.
- Lyver, hr. Shaw? - Bare Colter.
Colter, jeg ved ikke, hvilken løgn du taler om.
Du sagde, du ikke havde talt med Eddie efter skilsmissen.
Du sagde, han blev anholdt for at røve en JUUL-butik,
og JUUL eksisterede ikke for ni år siden.
Det er mit job at bide mærke i ting. Skal vi se på Gils værelse?
Ja, det er lige heroppe.
Jeg taler med Eddie.
Ikke meget, men af og til.
For nogle uger siden skrev han, at han var på ret køl igen.
Han var ved at få styr på sit liv.
Han ville tale med Gil.
- Gav du ham lov? - Ja.
Gil siger altid, at han savner sin far.
At han ville ønske, at han kendte ham,
så de sms'er.
Jeg anede ikke, han ville tage ham.
Sarah.
En lejrtur.
Det er den eneste far-søn-ting, han har præsteret.
- Må jeg tage det her? - Ja.
Og et nyere billede af Gil.
Måske et skolefoto og hans nummer.
Jeg skulle have fortalt Mark om Eddie, og at han ville kontakte Gil,
men jeg var bange.
Du er bange.
For at han bliver vred?
Nej.
For at knuse hans hjerte.
Vent, lad mig hente det billede.
Du er okay, Colter.
Du er okay.
Lad aldrig panikken styre.
Sådan.
- Hvad så? - Du skal hjælpe mig.
Jeg har det godt. Tak, fordi du spurgte.
Det er en nødsituation.
Det er det altid med dig, ikke?
Jeg har en forsvundet teenagedreng. Han stak af med sin biologiske far.
Jeg skal bruge alt, du kan finde.
- Du er sent på den. - Adresser, aliasser, telefonnumre.
- Navnet er Edward Brown. - Fandt du ikke noget mere almindeligt?
Var John Smith ikke ledigt?
Skal du køre på mig eller hjælpe?
Jeg overvejer det stadig.
Mellemnavnet er Monroe.
Født et sted i Indiana ifølge hans eks.
Det kan jeg arbejde med.
Jeg har også brug for en sms-udveksling fra en mobil.
Kan vi gøre det uden apparatet?
Jo, men det fører os ind i en juridisk gråzone.
- Det koster dig dobbelt. - Dobbelt?
Behøver jeg minde dig om,
du ikke ville være her uden mig?
Det gør du, hver gang du ringer.
- Okay, dobbelt, du er den værste. - Nej, den bedste.
Det er derfor, du altid ringer.
Kom nu, Colter. ring tilbage, vi må tale.
Kom, vi skal afsted!
Russell.
Ikke uden mor.
- Du skal aldrig modsige mig! - Hey!
Far!
Bobby Exley - nu TJEK DIN MAIL!
Det var så lidt!
Okay, Eddie. Lad os se, hvad du har at sige.
Lille mand, gæt hvem? FAR?! OMG!
jeg tænker, vi kan mødes Jaaaa -100%
Sig intet til din mor
fortæl mig, hvor vi skal mødes GLÆDER MIG! BURGER BIN den 4. kl. 06.30
Velkommen. Hvad skulle det være?
Ikke noget, tak. Kan du fortælle mig,
hvornår I åbner i hverdagen?
Det ved jeg ikke, mand.
Ved du ikke, hvornår I åbner?
Vil du have mad?
Hvad med overvågningskameraet ved drive-through-vinduet?
Er det tændt hele natten?
Mand, jeg ved det ikke.
Jeg prøver at finde et forsvundet barn.
Jeg ville meget gerne se optagelserne.
Hey, Patty?
Ja, hej.
Må ham der se optagelserne fra drive-throughen?
Det må jeg tjekke med hovedkontoret.
Hvor lang tid tror du, det tager?
Jeg er ikke sikker, men hvem er du?
Bare glem det.
Det er okay. Tak.
Hvad skulle det være?
Hey! Du må ikke være derinde!
Undskyld mig!
Hey! Gider I hjælpe mig?
Gudskelov, I er her. Han brasede bare ind.
- Hr.! - Øjeblik!
Overvågningsoptagelser, arkiv
Han er derinde.
- Kom ud derfra. - Øjeblik.
Kom nu.
Okay, kammerat. Kom så ud.
Ja, et øjeblik.
Øjeblik.
Det er længe nok.
- Kom ud. - Jeg kommer nu.
- Fandt du ham? - Sarah, hør.
Jeg har lige sendt et foto.
- Har du set det? - Gud. Hvad?
Sarah, kig på billedet.
- Vi kommer ind. - Giv mig et øjeblik.
Åh, gud.
- Kender du ham? - Nej! Det gør jeg ikke.
- Bliv hvor du er. - Manden, der tog Gil, er ikke hans far.
Hvad fanden?
Nej. Venner.
Slap nu af. Det er ikke morgen.
Det er Colter.
Hej, Colter. Ja?
- Han sidder i fængsel. - Hvad?
- Lad mig finde en kuglepen. - Til hvad?
Okay. Ja.
Har vi en advokat i Pacific Northwest?
- I nat? - Selvfølgelig.
Vent, Colter.
- Nej, jeg er med. - Nej.
Hun vil have én til.
Hør, betjent Amini, ikke?
Det er lidt af en overreaktion.
- Jeg blev lidt ophidset. - Du modsatte dig.
Nej, jeg modsatte mig ikke anholdelsen.
Jeg bare en lille smule nag.
Drej til højre, tak.
Det var efter, du brød ind i Burger Bin.
Jeg brød ikke ind. Indbrud lyder så negativt.
Vend dig mod venstre.
Jeg arbejder på at finde et forsvundet barn.
Det sagde du. Du indkasserer belønninger, ikke? Er du lejesoldat?
Nej, jeg foretrækker "belønningsmodtager."
Er det et udtryk?
Se de billeder, jeg fandt.
Drengen troede,
at han skulle møde sin far. Det var det ikke.
Vi må finde manden på den video.
Undskyld, giver du mig instruktioner?
For det lød sådan.
Nej, det gør jeg ikke.
Tiden er kritisk.
Hvad rager det dig?
Du fandt båndet, ikke?
Så hvis og når barnet bliver reddet,
vil det føre til, at han vender tilbage.
- Ja, og? - Så du får dine penge.
Det er det, du går op i, ikke?
Kom så.
Hvornår må jeg kautionere?
Når amtet sigter dig. Torsdag, måske.
Torsdag?
Okay, tak, Sam. Nej, jeg forstår det.
Tak, Frank. Det er jeg ked af.
- Kan Frank Davis ikke? - Han er død.
Det var Frank Junior.
Reenie! Hvordan går det?
Ja, du gættede det, Colter.
Hæng lige på, Reenie.
- Hvad er der? - Vi kan ikke sende Reenie.
- Han slår os ihjel. - Hvorfor?
Fantastisk, Reenie. Tjek din mail om fem minutter, okay?
Okay, farvel.
Han slår os seriøst ihjel.
Åh gud.
- Reenie! - Nej.
- Hvad? - Du må ikke tale med mig.
Du er jo min advokat.
Godmorgen. Reenie Greene.
Jeg repræsenterer den patologiske narcissist cellen derovre.
Jeg skal få ham ud, men jeg ved ikke, hvordan jeg har det med det.
- Reenie. - Ingen snak.
Vi har kendt hinanden i et stykke tid nu,
denne smukke idiot og jeg.
Men sidste gang jeg så ham,
havde jeg rejst tværs over landet til dejlige Akron, Ohio,
hvor jeg med succes argumenterede ham fra en anklage for at genere vidner,
hvilket, som du måske ikke ved, ikke er hel basal jura.
Og så skete der noget.
Det var anderledes.
Vi går til middag, vinen flyder... Du kender det.
Du er en verdensmand.
Gæt, hvem der skulker af i natten som en skyldig gymnasieknægt?
Må jeg lige tilføje lidt kontekst?
Nej. Det var efter, jeg havde gjort det meget klart for ham,
mens alles bukser stadig var på, at det har var en stilfuld
Harvard-jura-kælling, han havde at gøre med,
ikke en betaget og naiv tumpe fra Lars Tyndskids.
Jeg skulle arbejde.
En kvinde var blevet bortført fra hospitalet.
- Luk. - Min telefon løber tør,
- og jeg hænger... - Okay, måske skal jeg bare gå.
Nej, Reenie.
Undskyld. Jeg er ked af det.
Ikke godtaget.
Skaffer du mig ikke en høring?
Jeg kommer lige fra høringen.
- Hvad? - Min kusine Angelas eks-kæreste
er dommerassistent i Klamaths højesteret,
og hun fik os en tid i morges...
Så jeg kan gå.
Jeg siger til, når du har din retsdato.
Jeg burde være i byen et par dage.
- Skal jeg kigge forbi? - Gud, nej.
Jeg skal besøge luftvåbenmuseet i Pine Grove
og købe noget sjovt til min far. Fordi jeg var en flyverunge.
- Jeg voksede op på militærbaser. - Det vidste jeg Ikke.
Hvorfor skulle du også det? Du spurgte ikke.
Ignorer mig ikke, Colter. Der er noget, du skal vide...
Du er ude, hvordan går det?
Har du set videoen fra drive-throughen?
Ja.
Du havde ret. Kidnapperen er ikke Eddie Brown.
- Så du efterlyste... - Jeg efterlyste fyren.
Hvad med Gils cykel?
Den lå i en container på Lincoln. Vi tjekker for fingeraftryk.
- Hvad med familien? - Undskyld?
Har du sendt en betjent hjem til dem?
For at sikre, at alle er trygge?
De har et barn til.
Nej. Ja, det ville være pænt.
Jeg er overrasket.
Over at jeg er god til det? Nu hvor jeg bare er lejesoldat?
Det overrasker mig, at det rager dig.
Jeg ved alt, hvad du tænker lige nu.
Bare træd forsigtigt. Andet siger jeg ikke.
Jeg har ringet et utal af gange. Jeg troede, det var vigtigt.
- Jeg sad i fængsel. - Noget sjovt?
Jeg brød ind i en burgerbar og barrikaderede mig på kontoret.
Det lyder rigtigt nok.
Fandt du Eddie Brown?
Ja. Men en advarsel. Han kan umuligt have taget knægten.
Det fandt jeg ud af.
Nogen udgiver sig for ham. De kendte ham nok til at narre knægten.
Rettelse, "kendte."
- Undskyld, hvad? - En, der kendte ham godt nok.
Edward Brown døde for et halvt år siden.
Vi elsker ikke udtrykket "halvvejshus", hr. Shaw.
Det er et boligcenter for tilbagevendende.
Mændene er her, fordi staten siger, at de skal være her
som del af deres løsladelse.
Mine herrer, en gæst.
Eddie? Ja, alle kendte Eddie.
Han har været her nok. Vi kaldte ham "Borgmester."
Borgmester over intetsteds.
Jeg husker sidste gang, han gik.
Han svor aldrig at røre noget igen.
Tre dage senere døde han af en overdosis.
Hvad med ham?
Det er Jack Horvath. Han er en skidt type.
- Kendte han Eddie? - Jeg sagde, alle kendte Eddie.
Har Jack Horvath en grund til at bortføre Eddies søn?
Han udgav sig for Eddie, og så tog han knægten.
Det er de skide penge.
- Ja, det er det. - Ja.
Hvilke penge?
En historie, han altid fortalte.
Han begyndte ind i mellem.
Om at når han endelig slap ud,
ville han grave sine penge op.
Vi var efter ham. "Hvilke penge?"
Han sagde, han havde et par hundrede tusinde fra en narkohandel.
Han havde begravet pengene... Hvor var de?
Sun Pass State Forest. En eng deroppe.
- Jaså. - Der er ingen penge.
Ja, men han sagde, han havde begravet dem et sted,
han aldrig ville glemme
fordi han have været der på sit livs bedste dag,
da han var på lejr tur med sin knægt.
Overvågningsstationerne viser Horvath i Sun Pass kl. 04.45 i fredags.
Han er der nok stadig med Gil og leder efter de begravede penge.
Statspolitiet er klar til at hente din søn.
Sun Pass må være 8.000 hektar.
- Hvor finder du ham? - Vi har helikoptere.
Vi har masser af trænet personale.
- Vi finder ham. - Nej.
Magt er det forkerte træk.
Han har ikke kun en fortid med vold og ustabilitet,
nu er han også udmattet og forvirret.
Hvem er du? Hvem er det?
- Han belønningsmodtager. - Hvad?
Pres aldrig et farligt dyr. Hvis I kommer væltende,
aner vi ikke, hvad han gør.
Jeg går ind og sporer dem i stilhed.
Jeg får Gil i sikkerhed uden fare
og den unødvendige risiko ved en væbnet reaktion.
Du ved ikke, hvor de er.
Det tror jeg faktisk. Ved du, hvor det er?
- Ja. - Øjeblik.
Vi træffer ingen beslutninger
baseret på input fra en skattejæger.
Vi var ikke nået så langt, hvis det ikke var for Colter.
- Vel? - Nej.
Kan vi gøre det på hans måde?
Du har to timer.
Ikke et minut mere.
Jeg er nødt til at vide det.
Hvordan bliver man belønningssøger?
Det er en fast indkomst. Alle søger efter noget.
Det siger du jo, ikke?
Det er din charmereplik, når nogen spørger.
Men det besvarer ikke spørgsmålet, vel?
Kom nu. Hvorfor leve dit liv på farten for at løse fremmedes problemer?
Min barndom var usædvanlig.
Begge mine forældre var professorer på Berkeley,
indtil der skete noget med min far.
Ikke noget, der bliver forklaret til et barn.
Så vi flyttede ud af systemet.
I en hytte.
Det var faktisk en lejr ved Sierra National Forest.
Det var et eventyr.
Og min far, jeg ved ikke, han begyndte
at tale om folk, der var efter ham.
Om at vi skulle forberede os.
Han lærte os at spore,
at jage.
Han lærte os at friklatre på et sted, han kaldte Devil's Notch.
Og en aften var min mor ude.
Jeg var 15, Russell var lige fyldt 18.
Min søster Dory var ni.
Vi skal afsted. Nu, venner.
- De kommer. - Hvem kommer?
- Kom så. - Hvor skal vi hen?
Hent taskerne, du ved, hvad du skal.
- Mor er her ikke. - Hun finder os, skat.
Vi kan ikke gå uden mor.
Du skal aldrig modsige mig!
Lad hende være!
Far!
Undskyld.
Jeg er så dum. Det er mig, de vil have.
- Jeg går. - Far!
Far, vent!
- Far! - Lad ham gå, Colter.
Nej!
Det er bedre, hvis han ikke kommer hjem.
Han får det værre. Det ved du godt.
Det er bedre, hvis han dør.
Hvordan kan du sige det?
Okay, du bliver her med Dory. Jeg henter ham.
Mor kom hjem en time senere.
De var ikke tilbage, så jeg gik ud for at finde min far.
Men du kunne ikke finde ham.
Det var mørkt, og du var bare et barn,
og trods al den træning, han gav dig, kunne du ikke spore ham, og han forsvandt.
Og derfor har du brugt resten af dit liv
på at hjælpe andre med at finde det, de mistede.
Nej, jeg gjorde det.
Jeg fandt ham.
- Hej, Colter. - Vi er her.
Godt to kilometer oppe ad vejen.
Colter.
Vær forsigtig.
Gil.
Colter. Dine forældre sendte mig.
For at få dig hjem i sikkerhed, okay?
- Virkelig? - Ja.
- Hænderne op! Smid pistolen! - Ja.
- Ned på knæ nu. - Du er Jack, ikke?
- Det er okay. Er du okay? - Ja.
Hænderne bag hovedet. Gør det.
Jeg ved, hvordan du har det. Du er tosset, ikke?
Knægten tog dig med for at vise dig
et sted, hvor Eddie begravede pengene.
Du har gravet i et par dage nu, ikke?
Sandheden begynder at gå op for dig. Der er ingen penge.
Du gjorde det forgæves.
- Hvem fanden er du? - Jeg er ikke loven.
Det er det vigtigste.
Det her er en bortførelse.
Det ved du godt ikke? Plus at begå en forbrydelse med et våben.
Hvis du bliver fanget, ser du aldrig dagens lys.
Men her er de gode nyheder.
Politiet gav mig to timer, før de stormer parken.
Lige nu kigger jeg på mit ur.
Ikke? Okay.
Det er godt, Jack.
Vi er i god form. Vi har en halv time.
Så?
Så her er planen, okay? Du giver mig nøglen til håndjernene.
Jeg tager Gil og går, og du skrider, før kavaleriet ankommer.
- Jeg har brug for ham som gidsel. - Hvad hvis han bliver såret?
Jack, hvis han dør? Så taler vi om mord. Hold nu op.
Giv mig nøglen og gå, mens du stadig har en halv time.
Tror du, jeg kan klare det?
Jeg tror, at hvis du går nu,
har du 5-10 % chance for at slippe væk.
Men hvis politiet dukker op,
og du har en pistol mod knægten,
ender du 100 % i forvaring.
Eller værre, i jorden.
Giv mig nu nøglen.
Kom nu.
Godt.
- Er du okay? - Ja.
Okay, lad os få dig ud herfra.
Det svin.
- Du snød mig. - Hvad?
Jeg havde en halv time!
En halv time!
- Er du okay? - Ja.
Hold godt fast.
Bliv liggende.
Kom ud med hænderne oppe.
Det er slut, Jack.
Det er overstået.
Ja, jeg ved det godt.
- Bliv liggende. - Jeg har brug for støtte.
Er du okay?
- Ja. - Ja.
Vi skal nok klare det.
Men det kommer til at tage lidt.
De må lande helikopteren eller få både i vandet.
Det kommer til at tage en halv time.
Hvis altså bilen ikke glider.
Er du en stærk svømmer?
- Nogenlunde. - Nogenlunde.
Nogenlunde er okay.
Jeg er en stærk svømmer. Men jeg blev skudt.
Jeg mister blod, hvilket betyder, at jeg mister styrke.
Snart vil det være umuligt for mig
- at svømme, så hvis vi giver slip nu... - Giver slip?
Hvis vi giver slip nu,
siger jeg, at vi har 95 % chance for at svømme i sikkerhed.
Jo længere vi venter, jo lavere bliver oddsene.
Stoler du på mig?
- Okay. - Okay.
Vi slipper på tre.
- Vær modig, okay? - Godt.
En, to, tre.
KLAMATH FALLS REGIONSHOSPITAL
Jeg blev nervøs, okay?
Undskyld, at du blev skudt.
Og hvad med knægten, der næsten blev dræbt?
Er du ked af det?
Hej.
Den er til dig.
- Du har fortjent det. - Tusind tak.
Men jeg kom faktisk bare for at se til Gil.
Hvordan går det?
Min far er død.
Ja.
Det er min også.
Du har noget, jeg ikke havde. Du har en skidegod stedfar.
Møggod. Undskyld.
En møggod stedfar. Du har mange omkring dig.
Støt dig til dem, du har.
- Opfør jer pænt. - Tak.
- Hej. - Du er en heldig fyr.
Hvad du end gjorde i sagen, kræver de lokale ikke dit hoved længere.
Du er fri.
Det er da godt nyt.
- Reenie, jeg vil bare sige... - Spar dig.
Ved du, hvad dit problem er, Colter Shaw?
Du er så skide interessant,
og det er det meste af mit arbejde ikke.
Det, min ven, er dit problem.
- Tak? - Sig til dine to dyrepassere,
at næste gang står jeg øverst på listen.
Jeg forsvinder ikke. Du skal høre, hvad jeg har at sige.
Okay, det er din tur.
- Til hvad? - Oprindelseshistorie.
Hvordan bliver en kvinde som dig strømer?
- Hvad? - Hold kæft.
Hvad er der galt?
Jeg kom for sent. Nogen har adopteret Pawla.
Sikken skam.
Du skal ikke hovere, Teddi. Det er ondt.
Åh gud.
- Nej. - Du giver ballade, det kan jeg se.
Åh, gud.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
- Tak. - Okay.
- Det er altså for mange hunde. - Nej.
- Det er der intet, der hedder. - Se her.
Jeg har noget til vores dreng.
Hvem er din ven?
Hæng lige på.
Hør...
Jeg ved det godt.
Okay, hvad har vi?
Dr. Sam Lookingbill,
42-årig kardiolog og far til tre
savnet fra sin klinik i Colorado Springs siden mandag.
Far!
Russell, hvad har du gjort?
Colter.
Gid jeg havde vidst, du kom.
Mor.
Hvad er der sket?
Russell ringede.
Har du talt med din bror?
Jeg ignorerede ham. Han giver ikke op.
Jeg tænkte på, om han også kontaktede dig.
Nej.
Han sagde, der er noget, jeg skal vide.
Mor, hvis du ved noget om Russell eller far,
som jeg burde vide, skal du fortælle mig det.
Og du skal stole på mig.
Bloker det nummer, og ignorer ham.
- Mor. - Colter, lyt til mig.
Jeg har bedt dig om meget lidt i årenes løb.
Lad det ligge.
For alles skyld.
Lad det ligge.
Kom nu indenfor, og få noget at spise.
Du kan vel ikke overnatte?
Jeg skal til Colorado Springs.
Okay.
Tekster af: Anders Langhoff