Men det var noe rart, da.
Noen måneder senere satt vi og så på bryllupsbildene våre.
Det var et av meg og kona tatt ute foran hotellet.
Og bak oss kunne man ane -
- en skikkelse som så ut av vinduet -
- og stirret på oss. Det var temmelig nifst.
- Ikke noen dere kjente? - Nei. Og rommet sto tomt.
Derfor unngår jeg stedet på mørke vinterkvelder.
Mor, vi er her. Vi er fremme.
God kveld. Vi vil gjerne sjekke inn.
- Har du bestilt? - Ja.
- Hva er navnet? - Hart.
Når bestilte du?
Jeg bestilte for flere måneder siden.
Ja, ja, jeg skjønner. Jeg prøver bare å finne det.
- For flere måneder siden? - Ja.
Men jeg ringte forrige uke for å dobbeltsjekke.
Her har vi deg. Julie Hart, første etasje, rullestolvennlig.
Nei. Jeg ringte nettopp for å bekrefte -
- at vi hadde reservert 2. etasje med utsikt til prydhagen.
I så fall hadde vi notert det i forbindelse med bestillingen.
- Kan du spørre din kollega? - Han er ikke her i kveld.
- Hva med sjefen? - Det er bare meg her i kveld.
- Men nå står vi her... - Kan første etasje gå an i natt?
Nei. Jeg har reservert et rom i 2. etasje.
Jeg kan jo ikke gi dere et rom jeg ikke har.
Så mange nøkler.
Et øyeblikk.
Altså...
Jeg har et rom dere kan få, men bare i natt. I 2. etasje.
Det er veldig fint.
Kan jeg få se rommet? Bare for ordens skyld.
Er det wi-fi på hele hotellet?
Nei. Det er best dekning høyere oppe.
Sa du det var wi-fi her i etasjen?
Ja, men det er bare dekning høyere oppe.
Jeg har bestilt bord på restauranten til middag.
Dere kommer for sent, så alt er stengt.
- Her er nøkkelen. - Takk.
Det ville vært fint å vite om vi kan bli her alle nettene.
Å gud.
Alt er rotet sammen.
Vi må legge alt...
Ikke noe kikking.
Jeg kikker ikke.
Skal du ikke ta av frakken? Du må jo koke.
Jeg vil bare få alt på plass.
Så deilig å være her. Jeg husker taket.
Jeg mener jeg sov i den sengen, og søsteren min i denne.
Se.
Kjære venn... Å nei.
Herregud...
Kom.
- Jeg prøver å finne en kjele. - Ja vel, vennen.
Louis, du blir her.
Flink hund.
God morgen. Bare et par ting.
Er det avklart om vi kan ha rommet de neste nettene?
- Jeg vet det fortsatt ikke. - Kan du fremskynde avgjørelsen?
Jeg skal prøve å komme tilbake til deg senere i dag.
Jo før, jo bedre. Det ville jeg satt pris på.
Vi har ingen vannkoker på rommet heller.
- Jeg kommer opp med en. - Og så hadde jeg en urolig natt.
Andre har sikkert nevnt det. Jeg hørte en merkelig dunking.
- Fra et vindu, antar jeg. - Det bor ingen over dere.
Det skjønner jeg godt. Du kunne ikke lukket et øye i det bråket.
Jeg vet ikke om det var et vindu, men det dunket hele natten.
Det er ingen andre som har klaget på bråk.
Det overrasker meg. Det var gjennomtrengende.
Jeg ville i alle tilfeller blitt glad for -
- at du sørger for ettersyn på alle vinduene.
Alle vinduene?
Ja, på de rommene som står tomme.
Gjestene kan jo sjekke vinduene sine selv.
Jeg har forresten en beskjed til deg.
Fra din fetter Alistair.
Han ber på lunsj på søndag.
Tusen takk.
Jeg er glad for at vi kan beholde rommet.
Og så det med ettersyn av vinduene. Og kjelen.
- Jeg kommer opp med den. - Takk for det.
- Har vi lyst til å gå? - Si hva du helst vil.
- Hva syns du? - Jeg gjør det du vil.
Det er forferdelig å si, -
- for jeg har ikke noe imot dem, men vi har det jo så hyggelig her.
Det lyder temmelig egoistisk, men jeg vil helst bare være oss to.
Hvis du kan si det på en pen måte, vil det vært finest å bare være oss.
- Jeg ringer dem senere. - Jeg tror det er best.
- Smaker frokosten? - Det var veldig god marmelade.
Jeg må i gang. Klarer du deg?
Absolutt. Jeg tar meg god tid, og så tar jeg et karbad.
Skal jeg fylle karet?
Nei, jeg gjør det.
Har du funnet et godt sted å skrive?
Det tror jeg. Jeg gjør iallfall et forsøk.
Mor?
- Jeg bestilte et glass vin til deg. - Tusen takk skal du ha.
Du store min. Er vi tidlig eller sent ute?
Jeg mener...
Er vi de eneste gjestene? Har du hørt noe om det?
Jeg vet ikke. Det var ingen her da jeg kom.
Se der.
Takk skal du ha. Det trenger jeg.
- Klar til å bestille? - Om forlatelse.
Jeg har ikke fått sett på det.
Ikke helt. Jeg skal...
- Skal jeg komme tilbake? - Det ville vært fint. Ja, takk.
Det ser godt ut. Hva sier du, mor?
- Hva har du lyst på? - Jeg vingler litt.
Både gulrotsuppe med koriander og rødbetesalat høres godt ut.
'Salat av rødbete, eple og walisisk feta.' Deilig med lokale råvarer.
Vi kan jo ta ulike retter de ulike kveldene.
Har dere bestemt dere?
Det er bare fire retter.
Jeg vil gjerne ha rødbetesalat til forrett...
- Og til hovedrett? - Laksen til hovedrett. Ja.
Det samme til meg, takk.
Rødbetesalat...
og laks.
- Jeg kommer med det. - Takk.
Gi deg. Du må da ha nok bilder av meg.
Nå fikk jeg ett til.
Bang, ferdig.
- Hva er det i posen, mor? - Bare...
Ting til gjennomsyn.
Brev og papirer og fotografier.
Kanskje det er ting der -
- som jeg setter pris på, som du ikke gjør.
Du er veldig interessert. Det merker jeg.
- Du vil vel bruke det i en film. - La oss bare kose oss.
- Husker du dette rommet? - Ja, det var dagligstuen.
Det sto store sofaer her.
Fløyelssofaer.
Vi barna hoppet alltid fra sofaryggen.
Vi hoppet fra den ene til den andre for å se om vi klarte det.
Gjerne over en hund.
Har du hatt en god dag?
Ikke egentlig.
Jeg kom ikke ordentlig i gang.
Jeg fikk ikke sove, for det første.
Jeg vet ikke.
Jeg føler meg litt urolig.
Det er godt å høre stemmen din.
Nei, jeg fikk ikke gjennom noen melding til deg heller.
Jeg er i gang. Jeg fant et rom og satt og så ut av vinduet.
Jeg tenker at det kommer nok.
Et øyeblikk.
Hallo? Nå ble det bedre.
Jeg får stå her ved plantene.
Hallo? Hallo? Hallo?
Hallo?
Lou. Sånn.
Det er snilt av deg å stelle sånn med meg.
Jeg blir så bortskjemt.
Ikke sant, Louis? Har vi det ikke herlig?
Må du ut en tur?
Greit, kom da.
Okay, vær så god. Kom igjen.
Det var du som ville ut. Sett i gang. Tiss nå.
Måtte du ikke tisse?
Louis, gjør noe.
Du sa jo du ville ut. Hva er det?
Må du ikke ...?
Hallo?
- Beklager å forstyrre. - Det gjør ingenting.
Jeg håper du og moren din har et behagelig opphold.
Det har vi, takk. Til de grader.
- God natt. - God natt.
Sånn...
Takk, du er en engel. Beklager å forstyrre deg i arbeidet.
Blås i det, dette er hyggelig.
Det hjelper veldig. Jeg har en hel haug, og vil få den unna.
Kanskje vi kan poste dem etter lunsj.
- Vil du ha en sånn liten hjelper? - Jeg vil ikke bli avhengig.
Jeg skjønner, men det er bare å si fra.
Jeg syns de er praktfulle. Jeg slukner som et lys.
Jeg må gå en lengre tur og drikke litt mindre kaffe.
Jeg har tatt familien Asbury, Anne og Michael Saxton-Thomas...
Å ja, Charles Stowe.
Fortalte jeg at Molly er død? Forferdelig trist.
Han var så snill. Han sendte meg et så fint brev.
La oss få det unnagjort.
Det er med E og 'mr.'.
Adressen står her.
Det er skjønt her ved peisen.
Så stuen sånn ut da du kom hit også?
Jeg satt nettopp og tenkte at jeg husker peisen tydelig.
Jeg husker jeg var redd for den.
Det er en pussig ting å være redd for.
Men ellers husker jeg stuen her med glede.
Vår tante Jocelyn fylte den alltid med barn.
Hun fikk aldri noen selv, -
- men hun hadde husrom til oss, og fetterne og kusinene våre.
En herlig tid.
Fikk dere med dere krigen? Fløy det bombefly over dere?
Vi er jo ikke langt fra Liverpool, så ja, det var...
La oss få skrevet de kortene. Gjør det noe?
- Jeg er litt utilpass i dag. - Å, mor...
Jeg bare fryser litt, selv om vi sitter ved peisen.
Vil du ha et sjal? Jeg henter et.
- Det kan jeg gjøre selv. - Nei, jeg henter det.
Hun er så dullete.
Ikke sant hun er?
Er det et fint rom du har funnet til å skrive i?
- Jeg fikk ikke gjort noe i dag. - Det tar nok bare litt tid.
OPPTAK
Dette var...
Dette rommet husker jeg godt.
Det var en dagligstue.
Det var gobeliner på veggene. Ekte gobeliner. Ikke det de har nå.
Det var en brodert kaminskjerm som tante Joss hadde laget.
Vi hadde den en stund. Jeg vet ikke hvor den er nå.
Telefonen sto her inne, og en dag tok tante...
Det ligger en pose på gulvet.
- Ferdig? - Ja, okay.
- Jeg henter hovedretten. - Takk.
Jeg husker stemmen hennes.
Hun snakket veldig lavt.
Fetterne og kusinene våre og jeg lekte på trappen.
Hun kom ut av rommet og gikk rett mot meg -
- med en veldig alvorlig mine.
Det så vi sjelden, for hun var vanligvis en veldig munter sjel.
Det var nytt om Peter.
Flyet hans gikk tapt over Den Engelske Kanalen.
Mor og far holdt begravelsen i London, -
- og de mente det var best at vi ble her hos tante Joss.
Vi dro på stranden.
Og de eldre brødrene mine, de var gamle nok til å delta.
Jeg beklager så veldig.
- Å kjære... - Jeg ante ikke dette.
Jeg er veldig lei for at jeg tok deg med hit.
Det er det rom gjør. De rommer historier.
Vi er her nå, og det var da.
Det er bare litt surr inni meg -
- rundt tiden vi befinner oss i.
Men du har alltid sagt at du hadde så fine minner herfra.
Og jeg har virkelig fine minner herfra.
Men andre minner også.
Jeg har allslags minner herfra.
Og de... De er lys levende alle sammen.
Panert torsk. Kjøkkenet stenger snart.
Takk.
Det var en voksen porsjon. Kan du hjelpe meg med den?
Nei, mor. Se så mye jeg fikk. Du må bare legge igjen noe.
Og jeg ser ingen fiskekniv.
Jeg vet heller ikke hvilken vi skal bruke.
Skal vi se.
- Nå ble jeg veldig lei meg. - For hva?
For å ta deg med til et sted du har så triste minner om.
- Det er jeg virkelig lei for. - Jeg er glad du tok meg med.
Det er deilig å være her, oss to sammen.
- Jeg angrer på at vi dro hit. - Det er ikke din skyld.
Jeg er fryktelig lei for det, mor.
Ingen ting er din feil.
Jeg vet ikke...
Vi kunne jo ikke hindret det. Vi må bare bære det.
Vi kan jo ikke angre på noe som vi ikke rådet over.
Det er sånn livet er.
Vi må ta ting som de kommer.
Hvorfor tar du ikke telefonen?
Alfie!
Hva går det av deg? Hvorfor kjører du?
Hva går det av deg?
Der var du. Beklager at jeg ringer enda senere nå.
Hvordan går det?
Dekningen er ikke så god. Jeg prøver å gå bort hit.
Den er best ved hekken.
Jeg har ikke hatt noen god dag. Jeg tviler på hele prosjektet.
Jeg har så dårlig samvittighet.
Jeg kan ikke helt forklare det. Det har noe med stedet å gjøre.
Vel, da...
Det er iskaldt her, skatt. Jeg må gå inn med Louis.
Jeg ringer igjen i morgen, og tidligere, håper jeg.
Hva? Hallo?
Alt i orden, vennen?
- Ja. Jeg er snart ferdig. - Du har vært der ute lenge.
Ja, gutten min.
Louis?
Louis! Louis!
- Er alt i orden? - Beklager.
- Hunden til mor er borte. - Han har nok ikke løpt langt.
Bli der. Ikke rør deg.
Han kom til rette. Tusen takk for hjelpen.
Beklager at jeg blandet deg inn. Jeg er veldig takknemlig.
Det må vi da feire. Vil du ikke sette deg?
Hvis jeg ikke forstyrrer... Det høres hyggelig ut.
- Jeg kommer straks. - Takk.
- Unnskyld meg. - Blås i det. Bare han er tilbake.
- Skål. - Skål.
- Jeg heter Julie. - Jeg heter Bill.
William? Det het far også.
- Er han ikke iblant oss lenger? - Nei, han døde for noen år siden.
Beklager. Min kone døde for et år siden.
- Kondolerer. - Hun var ansatt her som kokk.
I mer enn 30 år arbeidet vi på dette stedet sammen.
Jeg kunne gått av med pensjon, men jeg valgte å fortsette.
Mest på grunn av min kone og de minnene vi har herfra.
Du har kanskje hørt meg spille fløyte.
Det var noe jeg begynte med rett etter at hun døde.
Jeg sitter på kontoret eller kjøkkenet og spiller for henne, -
- for det rakk jeg aldri før.
Det er som et nytt kapittel i forholdet vårt.
Hva driver du med?
Jeg er filmskaper, og jeg kom hit med mor for...
for å prøve å skrive en film om mor og meg.
Men det er ikke lett.
Jeg klarer ikke engang å komme i gang.
Hvorfor det?
Jeg er ikke sikker på om jeg har rett til...
å gjøre noe sånt.
Jeg føler meg som en inntrenger.
Jeg syns det er tungt å tenke på at hun var så lei seg.
Jeg vil bare at hun skal være glad. Hele tiden.
Det er minner her om meg og min kone -
- som ikke er gode.
Jeg går runden min, -
- og det er da minnene strømmer på igjen.
Når jeg går kveldsrunden min gjennom huset og i hagen.
Det er sånn jeg holder kontakt med min kone.
Derfor skjønner jeg godt at du vil lage film om moren din.
For å holde fast på forholdet til henne.
Det er vanskelig, hva?
Jeg er veldig takknemlig for all omsorg og hjelp.
I morgen har mor fødselsdag.
Vil du være med og skåle for henne?
Det er veldig snilt av deg, men jeg har en familiesak i morgen.
- Men takk for tilbudet. - Ingen årsak.
- God natt. Sov godt. - Takk.
Gratulerer med dagen!
Det var dager da...
vi håpet de ville...
Men nei.
Og nå har hun arbeidet og filmene sine, og de...
krever like mye tid og energi -
- som et barn ville krevet. Hvert eneste, ettersom de kommer.
Det er sørgelig at hun ikke har barn, -
- for jeg tror hun ville -
- blitt en vidunderlig mor, men hun er faktisk en vidunderlig mor.
Hun har stor evne for kjærlighetens praktiske magi.
Hun øser den ut, og for tiden er jeg mottakeren.
Det har jeg alltid vært, men særlig nå som faren hennes gikk bort.
Hun er til de grader omsorgsfull.
- Hun setter deg høyt. - Ja, virkelig.
Skatt, hvis du ser jeg dupper av må du dulte borti meg.
- Vil du ikke sove? - Nei, det vil jeg ikke.
Vil du ikke ta en lur?
I går etter lunsj tok jeg en blund og følte...
- Jeg følte en sånn skrekk. - Skrekk for hva?
For å være her.
Det er ingen tvil om at det er...
alle slags minner som dukker frem.
Det var vel ikke til å unngå.
Også her på rommet.
Så mange.
Hva slags minner?
Jo lenger vi er her, jo mer kommer jeg på.
De gangene jeg var her...
Når jeg kom...
på besøk hos tante Joss.
Ikke bare som barn, men senere også.
- Hva slags minner? - Dengang jeg...
Da jeg...
Da jeg ventet barn.
Å ja.
Det var her.
Det ante jeg ikke.
Det kunne du jo ikke vite heller.
Jeg hadde så godt som glemt det selv.
Jeg kom på at det var omtrent på denne tiden av året.
Jeg lå på rommet her.
Vi hadde gått en tur. Altfor langt, syntes jeg.
Og så begynte jeg å blø.
Jeg var her alene uten far.
Så ble jeg kjørt på sykehuset, og da han kom dit...
Jeg tenker stadig på at jeg ikke var særlig snill mot ham.
Å, mor...
- Under de omstendighetene... - Jeg var faktisk ganske forferdelig.
Far må ha forstått det.
Mor?
- Fetteren din er nede. - Er han her?
- Mor, Alistair er her. - Ringte du ham ikke?
For en overraskelse. Si at jeg kommer ned straks.
- Hva gjør jeg? - Du må bli kvitt ham.
Okay, jeg sender ham vekk.
- Louis, du blir med. - Kom, Louis.
Det var da forferdelig.
- Skriver du på en film ennå? - Ja, enda en film.
Jeg har med disse. Rosalind har jo fødselsdag.
Å, du husket det.
- Det var så rørende. - Jeg håper det blir en fin dag.
Hun blir henrykt. Hun blir skikkelig feiret i dag.
- Får du skrevet noe? - Jeg prøver å finne på noe.
Men det kommer i andre rekke.
- Hils til alle. - Ha det veldig bra, da.
Det var så fint å treffe deg. Du må hilse alle sammen.
- Louis, kom her. - Du blir ikke med oss.
Bulgy, inn med deg.
Louis, si ha det til Bulgy.
Ha det bra. Pass på deg selv.
Louis, kom hit.
- Gikk det bra? - Ja, fint.
Jeg elsker den kjolen. Hva er alt dette?
- Det er fra Louis og meg. - Dere er jammen slemme.
Det er for meget.
Hvilken vil du pakke ut først? Hva med den på tallerkenen?
Hva kan det være? Så fint papir.
Du får se det igjen til jul.
Den kjenner jeg igjen.
Å, kjære... En liten eske.
Å nei...
- Liker du den? - Den er jammen søt.
Den likner den far ga deg.
Tusen takk, kjære.
Den skal stå på nattbordet ved siden av pilleesken. Takk.
Nå har du en fra far og en fra meg.
Hvilken vil du åpne nå?
Jeg tror jeg venter litt. Jeg føler meg litt kortpustet.
- Skal jeg åpne champagnen? - Nei, det skal jeg. Ellers takk.
- Vil du ha litt bobler? - Gjør du det selv? Flink jente.
Jeg vil helst ikke skade det fine taket.
Bare en skvett. Bare en ørliten dråpe.
Det holder, tusen takk.
- Gratulerer med dagen, mor. - Skål for oss.
Jeg er skrubbsulten.
Flott, nå fikk jeg bobler i nesen.
Hva vil du ha? Vi kan jo menyen utenat.
Jeg vil ha det samme som i går. Jeg har tenkt på det hele dagen.
Skal vi se.
Jeg tror ikke jeg klarer noe middag ennå.
Du må da spise noe. Bare en forrett?
Jeg skal ikke ha noe nå.
Vi kan vente.
Vi kan bestille senere.
Bestill noe godt, du, så ser jeg på at du spiser.
Nei, det... Så sulten er jeg ikke.
Du sa du var skrubbsulten.
Jeg vil ikke sitte og spise hvis ikke du skal ha noe.
- Hvorfor ikke? - Kanskje jeg ikke er sulten.
- Du er jo ikke sulten. - Ikke vær så tullete.
Bestill noe godt, og kos deg.
Jeg er ikke sulten hvis ikke du er.
Så snart du har lyst på mat, blir jeg også sulten.
- Men hvis du ikke vil spise... - Ikke press meg.
- Jeg har det ikke så bra. - La oss gå opp igjen.
Ikke noe oppstyr. Det gjør det bare verre.
Hva skal jeg gjøre, da, når du sier du er dårlig?
Det er et mareritt.
Kjære, bestill noe, så vil jeg nyte å se deg spise.
Jeg er ikke sulten. Jeg spiser ikke hvis ikke du gjør.
Jeg vet ikke hvordan det endte sånn.
Jeg prøver å gjøre deg glad hele tiden.
Jeg kan ikke drive og gjette.
Kan du ikke si ting rett ut? Du er en gåte for meg.
Hele livet har jeg gått og prøvd å gjøre deg glad.
Jeg har et liv selv. Jeg har en mann jeg forsømmer fullstendig.
Og tiden løper fra meg snart. Du er min eneste familie.
Jeg har ingen barn.
Jeg har ingen til å stelle for meg når jeg kommer i din alder.
- Klar til å bestille? - Vi skal ikke ha noe likevel.
- Ikke i det hele tatt? - Nei. Jeg skal si fra. Takk.
Mor, jeg mente ikke å si det.
- Skal jeg servere kaken? - Bli med.
Du skulle ikke nevne kaken ved bordet.
Bær den inn hit med lyset satt på. Jeg vil tenne det selv.
- Vær så snill å hente den. - Det skal jeg.
Jeg ville tenne lyset selv. Og jeg vil bære den inn sånn.
Takk.
Skal jeg gjøre det?
Går det bra med deg?
Jeg gjorde det ikke riktig.
Du gjorde alt riktig. Det gjorde du.
Få deg litt søvn, så ses vi i morgen tidlig.
- God natt. - God natt.
Mor...
- God morgen. - God morgen.
- Går det bra med bagasjen? - Ja takk.
- Her. - Takk.
Jeg vil bare si at jeg håper du er okay.
Takk. Og takk for at du tok deg av meg.
- God jul. - Ha en fin jul.
- Ha det. - Ha det.
- Hei, Bill. - Hei.
Inn med deg.
- Takk for all omsorgen. - Ingen årsak.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service