- Var ikke møtet klokken 11? - Ja, og den er kvart over.
Ok, jeg ringer henne.
Det er ingen dekning midt i byen.
Da ringer jeg henne ikke.
Der er hun. Hun har et skilt.
Jeg beklager at jeg er sen. Bilen min brøt sammen.
Den er ny. Det har stoppet to ganger de siste to ukene.
- Trist å høre. Jeg er Ellen. - Kimberly.
- Dette er Bill, min mann. - Hyggelig. Er dekningen så dårlig overalt?
- Jeg er redd for det. - Vi tar bilen vår.
Det er tre idrettssentre tre kvarter herfra.
- Ski, snowboard, tubing. - William er stor på snowboard.
På kartet er de ikke så langt unna.
Det er på den andre siden. Vi passerte avkjørselen.
Det er 8 km i luftlinje, men hytta ligger i skråningen til Black Balsam.
- Å, bortgjemt. - Tomten er på 400 mål skog.
Ingen nysgjerrige naboer. Tomtearealet og en del uthus er inkludert i prisen.
- Alt sammen? - Jepp.
- Og de utstoppede dyrene? - Det er litt følsomt.
Jeg ba mannen som bor der om å sette dem bort,
men han er utstopper og stolt av det han har gjort.
Hvorfor selger han huset da?
Han er ikke selgeren. Eiendommen skal selges.
Å selge eiendommen har vært en utfordring.
- Det ser jeg ikke i annonsen. - Det er en lang historie.
Men kvinnen som bodde der i mange år har nettopp gått bort.
Ikke en gang til.
Herregud.
ADGANG FORBUDT
Som om jeg ikke har en nøkkel.
- Det føles milevis unna sivilisasjonen. - Det er bare noen få kilometer.
Vent til dere ser eiendommen. Den er det beste fra begge verdener.
Det er et oppussingsobjekt.
Ikke for høyt.
De nye eierne kan hogge noen trær, male litt.
Hytta har godt fundament.
- Det har aldri blitt pusset opp. - Noen gang. Nå tar vi en titt.
Jeg må kanskje nevne noe.
Vi har støtt på noen problemer under prosessen.
Martha og hennes sønn hadde et komplisert forhold.
Hun ble lei av parasitten og i stedet for å gi ham huset, solgte hun det.
- Så han blir kastet ut? - Hvorfor forteller du oss dette?
Så lenge huset ikke er solgt, bor han der. Ikke regn med at huset er pyntet.
Dette er Kimberly fra Mountain Top eiendomsmegling. Vi er her for visningen.
Jeg sa dere ikke skulle forvente noen styling. Jeg slår på strømmen.
- For en røre. - Tuller dere?
Herregud! Wesley Goins!
Jeg vet ikke hva jeg nettopp så.
- Jeg er fryktelig lei for det. - Det var eierens sønn, ikke sant?
Jeg er fryktelig lei meg...
Dette alene er verdt prisen.
- Gratis terapi, ikke sant? - Ja.
Tidligere kjøper betalte for en befaring. Det står at huset er i god stand.
- Men de fullførte aldri kjøpet? - De fikk ikke lånet.
Hva er det?
Det er vogngarasjen. Den er fylt med mye søppel.
Det er mye å rydde opp i før du kan selge.
Hvis dere kjøper det, betaler jeg for å rydde bort alt søppelet.
Det er vært så fint for oss å komme bort. Spesielt med tanke på julen.
Jeg vet du gjerne vil fikse det før jul, og da er det bra at vi har befaringen.
Vi trenger ikke betale noen for å si at det er en felle.
Det er ikke en felle. Det er bare litt her og der å fikse.
Hun sa at det ikke er noen store feil.
Bortsett fra noen estetiske skavanker, utstoppede dyr.
- Vi kan få 200 per natt for dette. - Det var det hun sa.
Så...
- Hva syns dere om stedet? - Blir han et problem?
Absolutt ikke. Han har ikke rett til å si noe.
- Da var det akkurat det vi er ute etter. - Bare Wes og dyrene er ikke er inkludert.
Og festjentene hans.
Vi rekker å flytte inn før jul.
- Det er mye arbeid. - Ungene vil elske stedet.
Tenk så fint det er å være sammen med dem... Virkelig være sammen med dem.
De lever sine egne liv nå.
Jeg vet hvor mye samvær betyr for deg... for oss.
Dette stedet kan få oss til å koble oss fra alt som er uvesentlig
og koble oss til alt som virkelig betyr noe.
Og vi to kan få litt tid sammen... før barna kommer.
Du har meg helt.
Ok, trekk 20.000 fra startprisen.
Kan vi snakke om det på kontoret mitt?
- Hei, Caitlin! Hvordan har du det? - Bra. Sutton er her.
- Så fint. - Slå på høyttaleren.
Dårlige nyheter. Det blir ingen jul på stranden i år.
- Hvorfor ikke? - Fordi vi har kjøpt en liten søt...
hytte på fjellet!
Hallo? Det hørte jeg ikke.
Ok, vi prøver det igjen.
Dere må venne dere til litt dårligere dekningsdager.
For vi kjøpte hytte i Banner Elk.
- Det blir jul... - på fjellet!
- En hytte på fjellet? - Det blir så fint.
Vi må bare fikse den opp litt.
Vi er så glade. Vi skulle fortelle det når vi møttes, men jeg kunne ikke vente.
Jeg må fortelle deg at rugbylaget tvinger meg til å trene lenge i år.
Jeg er ikke sikker på at jeg kan komme.
- Sutton... - Jeg skal prøve.
Gjør det du må. Vi håper bare vi kan se hverandre.
Vi ses når vi ser deg.
- Skulle ikke dette være borte? - Ja.
Det er mer dritt nå enn da vi var her sist.
- Han har ikke flyttet noe. - Jeg ringer megleren.
Den gale jævelen etterlot alt.
Så mye dritt.
- Hei, Kim, det er Ellen. - Hei, Ellen.
Han har ikke pakket noe.
Hallo, kompis!
Velkommen til mi casa. Det er spansk.
Du skulle vært ute for to dager siden. Du og eiendelene skulle vært borte nå.
Vi er de nye eierne. Du må flytte.
Hva mener du? Det er mitt hus. Det har det alltid vært.
Hvor er kjæresten din?
Det er derfor jeg ringer. Bill og jeg er her, og Wes har ikke flyttet.
Vi kjøpte huset og du skulle vært ute for to dager siden.
Du og dine... eiendeler burde ikke være her nå.
Vi er de nye eierne. Du må flytte... nå!
- Nå? - Ja, nå.
Herregud.
- Å, Bucko. - Jeg heter William.
William Bucko.
Jeg tror ikke du vet hvordan det fungerer her.
Dette er grenselandet. Lovene er... litt annerledes her.
Hør her.
Jeg ringer politiet. Det er politi her i grenselandet, ikke sant?
♪♪♪
- Ellen. - Hei!
Hva skjer?
- Velkommen til mitt hjem, frue. - Ok.
Wes? Dette må være vanskelig for deg.
- Noen ganger får man en skruball i livet. - Hva mener du?
Det er bare et ordtak.
Hold på henne.
Jeg ble født her. Pappa ble født her.
Faren hans hogg trærne her ute.
- Det er sant. Han bygde huset. - Jeg forstår.
- Det tror jeg ikke du gjør. - Ok.
- Jeg tror jeg må ringe politiet. - Jøss. Det var det du sa, Billy Bucko.
Dere virker som et nydelig par.
Jeg tror vi kan løse dette.
Hva skal vi løse, mon amour. - Det er fransk.
Ser du den rifla der borte? Den rifla.
Min bestefar ga meg rifla.
Jeg hadde akkurat fylt seks.
Jeg skjøt min første 12-tagger med den.
Jeg sørget for hele familien. De var så stolte av meg.
Jeg vil at du skal ta det.
- Jeg vil ikke ha rifla din. - Ikke? Vil du ikke ha den?
Hvorfor? Du tar alt annet familien min jobbet for å bygge opp.
Er det ikke bra nok for deg?
Mamma Bjørn kan ha hatt rett.
Dette kan være slutten.
Mamma Bjørn forteller meg alt.
Det er ingenting igjen å leve for.
- Wes! - Sett fra deg rifla.
Vær så snill.
- Vent! - Skal dere dra?
- Dra og kom aldri tilbake. - Ikke gjør det, Mr. Goins!
Vær så snill!
Stopp!
Politiet.
Hendene på ryggen.
Ta det med ro.
Hei.
Hei!
Vis hva du kan, purk!
- Hva gjør du, Wes? - Jeg gjør ingenting. Ingenting!
Jeg beskytter bare det som er mitt.
Han og hun brøt inn i huset mitt, som om det var deres.
Det er deres hus, Wes. De har kjøpt det helt lovlig.
- De har skjøtet på det. - Et skjøte betyr ingenting.
- Det betyr alt, Wes. - Rettet han geværet mot dere?
- Ikke egentlig. - Wes, jeg tar deg for ulovlig opphold.
Ta det med ro, gutt.
Jeg liker deg.
- Ikke vær for hjemmekoselig, Bucko. - Kom, Wes.
Pass på hodet.
Oppfør deg.
Da er det løst. Når dere kommer tilbake, er sakene borte.
- Hvis det ikke er det? - Kast det. Brenn det.
- Kan vi gjøre det? - Ja, alt han etterlater er deres.
- Han er litt av en håndfull, hva. - Han klarer alltid å skremme folk.
Men han har aldri skadet noen.
- Hvordan er bakgrunnen hans? - Han vokste opp i huset.
Familien hans har bodd her i flere generasjoner.
- Han har nok ingen andre steder å gå. - Hvorfor er han...
Jeg vet ikke... Alenemor, isolert her på fjellet.
- Hvordan var hun? - Jeg møtte henne for et år siden.
Hun kom for å kausjonere for Wes ikke lenge etter at jeg tok jobben her.
Han dukket opp på en knøttekamp med en nylig drept vaskebjørn.
- Jøsses. - Hvorfor arvet han ikke huset?
- Jeg vet ikke. Folk er uforutsigbare. - Vil han slutte nå?
Hvis han er smart. Dere kan ta kortet mitt.
- Dukker han opp igjen... ringer dere. - Greit.
Dette burde være siste gang dere ser Wes Goins.
- Planlegger dere å bo her i Banner Elk? - Nei, vi skal være her i helgene.
Vi bor nede ved innsjøen.
Så flott. Stranden om morgenen og ski om kvelden.
- Det er planen. - Velkommen til Banner Elk i Black Balsam.
Jeg tror dere vil sette pris på det, uansett hvor mye tid dere er her.
Dere bør kanskje bytte låsene.
Jeg begynner å tro at dette var en dårlig idé.
Det var ikke den beste starten.
Vil du virkelig at barna skal komme hit? Hva om han dukker opp?
Wes sitter inne. Kan du vise litt empati?
Tror du ikke jeg har empati?
- Jeg behandler hundrevis av pasienter. - Du bryr deg om pasientene dine.
- Men ikke folk generelt, hva? - Wes har mistet moren sin.
Og hjemmet. Han har mistet alt og handler på det. Han prøver å holde igjen.
Hørte du ham ikke snakke til sheriffen? Han viste ingen respekt i det hele tatt.
- De sa han er ufarlig. - Likevel ba de oss bytte låsene.
- Jeg vet du hadde en pasient som... - Ikke gjør dette til noe annet.
Jeg sier bare at av 500 tilfeller, var en psykopat.
Han var syk. Det burde vært oppdaget umiddelbart. Hadde jeg gjort det...
Jeg vet. Du kunne ha reddet naboens hund.
Det var bare starten. Det var indikasjoner på at han kunne gjøre noe mye verre.
Jeg forstår at han var gal. Han var en hundemorder.
Han var en syk hundemorder.
Av 500 saker... Én?
- Folk er gale. - Jeg vet det, men vi har ikke hund.
- Og vi har ikke den mannen... - Men vi har en Wes.
Han prøvde bare å skremme oss, Bill. Vi har dette huset.
Det kommer til å forsvinne. Ikke bekymre deg.
- Vi kaster sengen hans i morgen. - Vi lovet at han skulle få tingene.
Jeg føler meg krenket.
Låste du døren?
Herregud.
Herregud. Bill!
- Det er ikke sant! - Jeg kan ikke tro dette.
Han har ikke gjort en dritt. Alt forsvinner i dag.
- Jeg tror ikke vi kan gjøre det. - Det har vi lovfestet rett til.
- Legg igjen en melding. - Kim, dette er Ellen.
Vi er hjemme og Wes sine ting er der fortsatt.
Jeg tror vi tar imot tilbudet ditt om å komme over og rydde opp... Straks.
- Kommer du? - Ja.
Fjelllufta får meg til å sove bedre enn på lenge.
- Hvordan sov du? - Det er altfor stille her.
Herregud.
Jeg var oppe hele natten. Jeg har så mye å tenke på.
Jeg drar til byen og handler litt. Vil du ha noe?
Kjøp julekaffe. Det må vi ha når barna kommer.
Bill!
Du skremte livet av meg.
- Var det ikke gøy? - Nei, det var det ikke. Skål.
- Er vi ferdige med alt? - Ja, alt vi kan gjøre.
Det er siste natt før jul...
Før barna kommer.
- Jeg liker dette stedet. - Ja.
Men for å være ærlig, føler jeg meg blottet.
Et dårlig ordvalg. Det føles som om noen ser på oss.
- Jeg vet det høres ut som paranoia. - Det er Wes som fortsatt påvirker deg.
Vet du hva jeg ser når jeg ser ut? Ingenting.
- Med den som er der ute... - Det er ingen der ute.
Jeg kan ikke bli kvitt følelsen.
- Denne Wes... - Han er ikke her lenger.
Ungene er på vei hit og jeg synes vi bør tenke på dette.
Tingene hans har vært borte i ukevis. Han har ikke prøvd å kontakte oss...
- Sutton og den lille jenta vår er på vei. - Hun er ikke en liten jente.
Hun er min lille jente... Vår lille jente.
- Vi må ha litt avstand til ham. - Vil du avlyse julen, Mr. Grinch?
- Nei. - Vi kom hit for å finne sammen.
- Bli kjent med barna våre igjen. - Vi kjenner dem.
Vi pakker og drar til stranden, der det er varmt.
Jul handler om å være sammen, ikke sant? Ikke om hvor vi er sammen.
- Du mener det, ikke sant? - Jeg liker ikke dette i det hele tatt.
- Måten han så på deg på. - Jeg skulle ønske du så slik på meg.
Jeg tuller.
Ok... Hva vil du gjøre?
Vi ringer barna og ber dem møte oss på det lille motellet på vei til byen.
Ok, det motellet... Så det er det det handler om.
Hvordan så han på meg.
- Ikke bli for bekvem. - Nei, sa han komfortabel.
Ikke bli for komfortabel... Bucko.
Det var det han sa.
Jeg vil fortsatt ha deg
Ikke bli for komfortabel, Bucko.
Hei, Sutton, det er pappa.
Vi har litt problemer med strømmen på hytta.
Vi tenkte å flytte feiringen til et motell i byen. Ring meg. Takk.
Hei, Caitlin, det er pappa. Vi har problemer med strømmen på hytta.
Vi tenkte å flytte feiringen inn til byen. Ring meg når du kan. Takk.
Elsker deg.
- Herregud! - Jeg tenner i peisen.
Engelen mine. Jeg er så glad du er her.
- For et utrolig sted, pappa. - Det er totalrenovert til neste jul.
- Jeg hørte du hadde elektriske problemer. - Ikke bekymre deg.
Jeg fikser det, pappa. Det er ikke noe problem.
Du er et geni, Sutton.
Vi har ikke hatt det slik siden vi var barn.
Pappa... går dere gjennom en slags krise?
- På et vis. - Hva slags krise?
Hvorfor tar dere ikke sakene og går opp og velger et rom. Den første velger.
Slipp ildraken nå, pappa.
Vil du ha?
Så klart. Takk.
Skål, pappa.
- Pappa tok oss med hit da vi var barn. - Da må jeg ha ødelagt for dere.
- Jeg mente det ikke sånn, mamma. - Ingen fare.
Det føles som om jeg knapt har snakket med deg siden jeg begynte på college.
Ja, men skolen kommer først.
Jeg hater at familien har drevet fra hverandre.
- Jeg forstår hva du mener. - Ja...
Men det er bare normalt. Barn vokser opp og har sine egne liv.
Det ville vært rart om alt var som det pleide. Livet går videre.
Da kan faren din slutte å kalle deg sin 'lille jente'.
Trekk for gardinene. Faren din liker ikke å ha dem åpne om natten.
- Sutton, ta engelen til toppen. - Ok.
- Hun blir litt mer slitt for hvert år. - Hvem blir ikke det?
- Hva er greia med det skumle ekornet? - Hva?
Der oppe.
- Jeg trodde vi ble kvitt alle dem. - Var det flere?
Ja, det var noen få. De tilhørte de tidligere eierne.
Vi har kyllingen på vei og litt julekaffe som dere kan hente.
Ja takk.
Skitt!
Nei, jeg trenger ikke utvidet garanti.
- Juletreet er flott, pappa. - Takk, vennen.
Husker du året vi satte opp treet, men ventet med å pynte det?
Samme historie hvert år.
Sutton, du må ha vært rundt åtte. Du ville imponere oss sånn.
Du var fast bestemt på å dekorere treet alene.
Jeg tror du satte opp hver eneste julepynt vi hadde.
Og så fant vi deg under treet etter at det hadde falt over deg.
- Den historien blir aldri gammel. - Nok om det. Hvor stort er eiendommen?
Vil du se?
- Hva er der inne? - Jeg har ikke rukket å se. Kom an.
Han etterlot all slags dritt.
Fyren dere kjøpte stedet av?
Jeg kjøpte det ikke av ham.
Moren døde og...
Overlot hun ikke stedet til sønnen? Kaldhjertet.
Ja, er det ikke?
- Jøss! - Det er slett ikke skummelt.
- Vær forsiktig. - Ja.
Skitt!
- Hva er det? - Jeg vet ikke. En mannekeng?
Som en hjemmelaget sexdukke?
Hvordan vet du det... Jeg vil ikke vite det.
- Hva tror du den er laget av? - Jeg vet ikke. Pappmasjé?
- Mor! Hva skjedde? - Vær forsiktig.
Jeg bare sto her og så det.
Det er bare noen som prøver å skremme oss.
- Har alle det bra? - Hvordan havnet det der?
- Det hengte seg ikke av seg selv. - Det er Wes Goins.
- Hvem er Wes Goins? - Bill!
- Mamma og pappa, hvem er Wes Goins? - Han som bodde her før.
- Hva skjedde med ham? - Han havnet i fengsel, eller forsvant...
- Moren hans lot ham ikke arve huset. - Derfor var huset så billig.
Tror du han fortsatt er der, eller kan den ha hengt der før?
Den må ha hengt der uten at jeg så den.
Jeg ser meg rundt. Ta med deg en lommelykt.
- Hva handler dette om? - Hva mener du?
Han kan ikke bare bli her og skremme folk.
- Har du ringt politiet? - Sheriffen.
Han skulle prøve å få ham arrestert. Han skulle ringe oss.
Hva er det med deg? Du har vært fraværende helt siden vi kom hit.
Det er ingen fare med meg.
Nei.
Pappa...
Jeg ble ikke tatt ut til laget.
Og, ærlig talt, jeg prøvde ikke engang.
Jeg tror ikke jeg vil dette lenger.
Min nye bil brøt sammen to ganger de siste to ukene.
Ikke drep henne.
Hvorfor ser hun slik på meg?
God jul, Billy!
God jul.
- Du ser ut som du trenger en kopp. - Takk.
- Hadde du problemer med å sove? - Ja, jeg hadde en merkelig drøm.
Det var mer som et mareritt. Det var den dukken vi fant i låven.
Så du den også?
Det var ingen vanlig mannekeng den var annerledes.
- Hva var det? - Du nevnte ikke noe om en mannekeng.
Det var bare noe som noen hadde satt i låven bak huset.
Jeg skulle ikke engang nevne det.
Den var laget av pappmaché. Jeg vet ikke...
Det var noe med den som virket rart.
Hvis det hadde noe med Wes å gjøre, burde det føles rart.
Bare glem det. Han har ikke kontaktet oss på flere uker.
Ja, du har nok rett.
Pappa, jeg tror ikke jeg vil dette lenger.
Da vi var små pleide pappa å ta oss med på sånne turer.
Jeg hater at vi har glidd fra hverandre.
Skal du dra og aldri komme tilbake?
Pappa ga meg rifla. Skal dere dra og aldri komme tilbake?
- Toppen, flere overraskelser. - Noen ganger er det nok å endre et tall...
Jeg henter noe.
- Jeg har en lommelykt. - Ok.
Ok!
Fy søren...
Gå, gå, gå.
Bill?
- Hva er det? - Mørkt!
Bill?
- Er det alt? - Ja, mange dagbøker.
Noen av dokumentene er svært gamle.
Dette ser ut som en juridisk handling.
For eiendommen, eller noe. Det står Goins på den. Familien hans har vært her lenge.
- Hvem tror du han er? - Jeg vet ikke. Jeg liker ikke dette.
Goins-familien har noen løse greiner i slektstreet.
Jeg kaster søppelet.
Unnskyld.
- Unnskyld. - Det var skikkelig en skikkelig støyt.
Jeg beklager også. Mente ikke å snike meg inn på meg.
Jeg så deg stå her. Du må ha kommet inn på eiendommen min ved et uhell.
- Går det bra? - Det ordner seg sikkert.
Du bør være forsiktig med den. Vet du hva jeg hørte her om dagen?
Jeg hørte at risikoen for å bli skadd er større hvis du er bevæpnet.
Er det ikke sprøtt? Jeg hørte det.
- Jeg må tilbake. - Ja, tilbake til familien.
Og stemoren din og pappaen din, eller noe sånt.
- Hvordan visste du det...? - Stemor? Jøss, jeg hadde rett!
Jeg bare gjettet. Det er så vanlig i disse dager. Men hun er fortsatt din mor.
Ja. Jeg må gå.
Pass på henne. Mammaer er spesielle.
De er lyset i en veldig mørk verden.
Ikke bli for bekvem der oppe på åskammen.
Unnskyld, sir.
Hvor er mannekengen?
- Søsteren din har vært borte lenge. - Jeg har ikke sett henne.
Hvor har du vært? Hvorfor sa du ikke hvor du skulle?
Jeg tok en tur, men jeg tror jeg gikk meg vill.
- Er du ok? - Du kunne ha gått deg vill.
Jeg var utenfor hørte jeg en gren brekke, da jeg snudde meg så jeg en fyr.
- Hva slags fyr? - En jeger som sa det var hans eiendom.
Han sa at jeg ikke var trygg og ikke burde bli for komfortabel.
- Så rart. - Ja. Jeg går og skifter.
- Jeg skifter. - Hvor er pappaen din?
- Jeg ser der ute. - Ikke gå for langt!
Merkelig.
Pappa? Pappa, er du her ute?
Pappa?
Mamma vil at du skal komme. Hun virket oppbragt.
- Caitlin møtte en fyr. - Hva slags fyr?
Mor! Vasker du sengetøyet mitt? Noen har satt opp ekornet hos meg igjen.
- Er du uskadd? - Ja.
Vi må vekk herfra. Pakk sammen og vi drar om 30 minutter.
Nå! Skynd dere.
Vi drar om 30 minutter. Skynd dere.
Vi bare drar. Denne fyren leker med oss, og jeg er ikke interessert i det.
- Har du bilnøkkelen? - Nei!
Faen også! En av slangene må ha frosset i natt.
Du kan klemme deg inn i bilen vår. Vi glemte bilnøkkelen på kjøkkenet.
- Ta det med ro. - Vær så god.
Å, gud!
- Hva? - Vår går heller ikke. Den er død.
- Har du ladet den? - Ja, den er fulladet!
Glem hvordan det kunne skje. Hva skal vi gjøre?
Vi ringer AAA og de fikser det raskt. Vi går inn så lenge.
Ok, da så.
Den siste. 'Til Caitlin fra julenissen.'
Mamma? AirPods?
Det var akkurat det jeg ønsket meg. Tusen takk!
Det ser som den nyeste versjonen. Du kan låne dem hvis du vil.
Dette er William Roth. Jeg ringte for flere timer siden om de to bilene mine.
Vi sendte en bil opp dit, men de fikk vite at de ikke lenger var nødvendige.
Jeg vet ikke hvem sjåføren din snakket med, men det er ikke sant.
- Hvem snakket han med? - Jeg vet ikke. Jeg er bare kundeservice.
- Uansett, kan du sende dem hit nå? - Er dere på Goins eiendom?
Det var de tidligere eierne, ja. Vennligst kom fort. Takk.
- Vil dere ha julekaffe? - Jeg tar en kopp.
- Sutton? - Ja.
Jeg går og sjekker bilen.
Jeg begynner å bli lei av å bare sitte her og ikke gjøre noe.
- Jeg vet. - Jeg jogger til bensinstasjonen.
Jeg skal finne en ny slange, eller noe eller noen som kan fikse bilen.
Det er åtte kilometer herfra. Det er mørkt ute.
- Vent til i morgen. - Det er 40 minutter dit, 40 tilbake.
Vi må starte minst en av bilene.
- Ta med lommelykt. - Jeg har. Jeg ringer fra bensinstasjonen.
Ok.
Nei. Du hadde fortsatt elendige kort...
Dette var ingen tilfeldighet. Noen hadde kuttet kabler i bilen min.
Hvor er alle sammen?
- Vi drar herfra. Vi går. - Jeg synes ikke vi skal gå ut i mørket.
Alvorlig talt? Tror du fortsatt det er en tilfeldighet?
Begge bilene våre har blitt tuklet med. AAA har forsvunnet.
Noen sender dem vekk. Og Caitlin så ham på turen.
- Jeg vet. - Wes har strandet oss her.
Jeg tror vi må roe oss ned og tenke gjennom det...
- Han er i stand til alt. - Pappa.
- Mamma? - Hva er det du prøver å si?
- Beklager! - Mamma, pappa...
Sutton er der ute.
- Jeg skal sjekke hovedbryteren. - Jeg sjekker måleren.
Jeg ringer sheriffen.
Å nei! Å gud!
Wes!
- Fant du sheriffens kort? - Nei. Hva skjedde med strømbryteren?
- Den virker ikke. - Prøvde du hovedstrømbryteren?
Vi må vekk herfra nå. Finn noe dere kan bruke som våpen.
Nei.
Caitlin!
Lås dører og vinduer.
Sutton er der ute. Han aner ikke hva som skjer.
Han har sannsynligvis ikke dekning.
- Nødetatene. - En mann er utenfor. Vi trenger hjelp.
I følge GPS-en er du nær Black Balsam. Jeg kobler til den lokale sheriffen.
- Vi har ikke nødtjenester. - Den lokale sheriffen...
Jeg finner ingen der. Jeg kan prøve å få tak i delstatspolitiet.
- De ringer statspolitiet. - Vi har ikke tid!
Dere blir her til vi får hjelp.
- Er det den beste ideen? - Nei!
- Det må finnes en bedre måte. - Jeg er åpen for forslag.
- Frue? - Ja? Det må være en måte.
- Absolutt ikke åpne døren. - Vær forsiktig.
Hold døren lukket.
- Jeg elsker dere begge. - Pappa?
- Frue? Er det deg igjen? - Ja!
Frue? Vi har snakket med sheriffen og han er på vei til deg. Ikke legg på.
Ja!
Nei, nei, nei, nei! Sutton! Sutton!
Å gud! Nei! Sutton! Sutton!
Gode?? Gud, vær så snill!
- Jeg hater at familien drev fra hverandre. - Ja, gå tilbake til familien.
Du er lyset i en veldig mørk verden.
Jeg elsker dere begge.
- Jeg kommer snart tilbake. - Hva? Vent...
Ikke gjør det igjen! Bli her.
Herregud! Kom an!
Kom an, kom an.
Herregud!
Sheriff?
Jeg er på den andre siden av fjellet, men jeg er på vei.
- Det bør ikke ta mer enn 45 minutter. - Skynd deg. Bill og Sutton er borte.
Mamma, kom og se her. Alt dette handler om savnede personer.
- Jeg har alt sett dem. - Alt henger sammen.
Jeg tror Wes gjorde dette. Der er ham.
Herregud! Dette er jenta jeg så første gang vi var her.
Jeg tror pappa hadde rett.
- Han jager oss. - Han er her.
- Sheriff Benson. - Dette er Caitlin Roth.
- Vi fant avisutklipp av Wes. - Jeg har problemer med å høre...
Hallo? Jeg sa at vi fant avisutklipp om Wes...
Forbannet!
Hva skal vi gjøre?
Nei, pappa! Nei!
- Vi skulle ikke ha forlatt pappa. - Vi skulle ikke ha blitt.
Finn noe vi kan bruke som våpen.
Kom an, kom an.
- Løp. - Nei! Nei!
- Jeg nekter. - Han har alt tatt meg.
Det er ingen grunn for ham til å ta deg også. Ikke la den jævelen vinne.
- Løp. - Jeg elsker deg.
Caitlin! Det var kaldt.
Mamma og jeg kom ikke alltid overens.
Men hun ville aldri gjort det mot meg.
Åpne den!
Nå har jeg fått nok av dine påfunn.
Dere kommer inn i mitt liv, mitt hjem...
Navnene deres står kanskje på papirene nede i tinghuset.
Men huset har tilhørt familien min i generasjoner.
- Vårt blod er i veggene. - Drit og dra!
- Mamma liker deg ikke. - Moren din er død, Wes.
- Det er hun ikke i det hele tatt. - Wesley Goins.
- Din jævel. - Nei!
- Beklager... - Jøss!
Jeg begynner å like denne familien. Dere vil nyte å være i familien min.
Vi er heller ikke spesielt tradisjonelle.
Nei! Nei, Wes!
Nei! Nei!
Nei! Du er et monster.
Det er sheriffen!
Enhet 23 her. Send alle enheter til denne adressen.
Etterlys Wesley Goins.
Jeg er lei for det.
Hør etter. Vi leter etter en person mistenkt for flere drap.
Hvit mann, rundt 178 cm, 40 år gammel.
Det er Wes Goins.
Alle enheter forblir på denne linjen.
Ikke bli for komfortabel, mamma.
Jeg ville ikke flytte herfra.
Tilgi meg.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad Ordiovision Group 2022