Preveo: Bambula
Zdravo. -Zdravo! -Gđa Marlou, zar ne?
Harper. -Divno. Džefri.
Zdravo. -Uđite. -Hvala.
Da li je bila užasna vožnja? -Ne, ne. Nimalo. -Dobro je.
M4 ume da bude gadan. "M4, strašna gnjavaža."
Tako smo govorili. -Ovo je prelepa kuća.
Skoro je 500 godina star jedan njen deo. Kakva pomisao.
Šekspir.
Ili pre.
Mora da imate torbe.
Molim? -Mora da imate torbe. U gepeku?
Da ih unesem? -Mogu da pomognem.
Ne, ne. Nikako.
Raskomotite se.
Čajnik je provrio. Kuhinja je tamo.
Čaj je u kredencu, mleko u frižideru.
Tamo gde biste očekivali da ih nađete. -Sjajno.
Brzo ću.
Sranje. -Mogu li da pomognem?
Ne, ne. Nije problem.
Bože, oznojio sam se. Bolje da ste mi pomogli.
Ipak, mislim da će vam sve trebati. Iznajmili ste kuću na 2 nedelje, zar ne?
Tako je. -Našli ste čaj. Super.
Jabuka iz bašte? -Da, bila je ukusna.
Maznuli ste je? Ne, ne. Ne smete to. Zabranjeno voće.
Bože. Izvinjavam se. -Šalim se.
Uzmite koliko želite. Napravite čatni.
Samo padaju na zemlju i istrule.
Za tili čas, preplave nas ose.
Da vas provedem? -Da.
Počnimo s prizemljem.
Salon. Televizor nema baš najbolji prijem.
Malo secka kad pada kiša. Ne znam zašto.
Kamin je spreman. A ako ostanete bez drva,
imate još u šupi. Idemo u sobu s klavirom.
Svirate li klavir? -Ne.
Ni ja.
Da vam pokažem trpezariju. Dobra je za prvoklasni nedeljni ručak.
Garderoba. Kaputi, kišobrani, čizme, bla, bla.
Ali trudite se da ne raznosite blato po kući. Gornji sprat.
Putem koji leluja. Malo neravno ali samo smireno.
Čisti peškiri, dosta sapuna.
I dobra velika kada da se kisnete nakon duge šetnje.
Samo još nešto... Izvinite što moram da kažem to.
Dame, pazite šta bacate u šolju.
Dobro. Da. -Septička jama. Ne mogu izaći na kraj.
Da ne dužimo više.
Konačno, evo. Spavaća soba.
Prelep pogled, zar ne?
Vidite li vrh kule iznad drveća?
To je selo. Blizu je.
Ima fin pab ako vas interesuje. 10 minuta pešaka do tamo,
30 minuta pešaka natrag.
Čisti čaršavi i tako to. Hoćete li vi samo boraviti ili...
Da, samo ja.
Gde je mužić?
Molim? -"Gospođa Marlou," zar ne?
Ne. Nije tako. Nisam to još promenila,
"gospođa." Ni prezime.
Svaka čast, Džefri. -Ne. Molim vas, nema veze.
Vaj-faj šifra, i ostalo
je u paketu dobrodošlice na klaviru. Ključ. Ključ zamka.
Samo jedan. Nema veze ako ga izgubite. Da budem iskren,
ne morate zaključavati vrata ovde. -Hvala još jednom.
Kuća je divna. Upravo je ono čemu sam se nadala.
Prepustiću vam je.
Ako vam zatrebam, imate moj broj.
Živim dole niz put.
Kućerak sa znakom "pazite se psa."
Iako je stara cura mrtva 5 godina,
bila je bojažljiva. -Hvala još jednom.
Ćao! -Ćao.
Moguće sam se malo više isprsila.
Ne, divna je.
Da, da. Jeste. Ovo je seoska kuća iz snova.
Možeš li da mi je pokažeš? Hoću da je vidim celu.
Da. Mogu li to kasnije?
Samo što sam završila obilazak s vlasnikom, Džefrijem.
Kakav lik. -Nastavi.
Bio je veoma specifičan tip. Veoma seoski.
Hoćeš li mu se pridružiti u lovu na tetreba sutra?
To je savršeno.
Pitao je za Džejmsa.
Kako to misliš pitao je za Džejmsa? Kako?
Rezervisala sam je pod gospođa Marlou. Čudno je što sam uradila to.
Po automatizmu, pretpostavljam. -Šta si mu rekla?
Ništa mu nisam rekla.
Aludirala sam da sam razvedena.
Da.
Harper... -Prestani, znam šta ćeš reći.
Ne znam, ali... Ovako nešto
iznova će se dešavati.
Na neki način, dešavaće se celog mog života, stoga,
moraću da se naviknem na to. -Dobro.
Ali nisi znala šta ću da kažem.
Htela sam da kažem da li si znala da su slonovi
jedine životinje koje ne mogu da skoče?
Samo zanimljiva činjenica koju želim da podelim s tobom.
To je veoma zanimljivo. -Da, i to je...
...dresurno jahanje slonova nije zaživelo.
Izvini. Jadno.
Ne, ne. Izvini, signal se prekinuo.
Tipično. Bila sam urnebesna.
Važi. Vidimo se kasnije. -Da, da. Naravno.
U redu. Volim te. Ćao. - Ćao, volim i ja tebe.
Ne razvodiš se od mene.
Razvodiš se od mene zbog onoga kakav sam bio protekle godine.
Shvatam to, ali čim ja... -Džejms.
Dali smo zavete, Harper. U crkvi.
Kakve zavete smo dali? Ako mogu da znam zašto si se udala za mene,
onda mogu da maknem ono što je drugačije kod mene sada. -Džejms. -Da?
Molim te.
Ubiću se.
Ne, ne smeš da govoriš tako nešto.
Ne smeš to da mi kažeš! -Kažem to. Kažem to
jer ćeš morati da živiš s tim.
Na tvojoj savesti.
Ne.
Ne, Džejms! Samo te molim... -Prestani da govoriš molim te, Harper!
Prestani da moliš! Ja molim!
Ja!
Žao mi je što ćeš morati da živiš s mojom smrću
na svojoj savesti, ali to je istina. -Ne možeš to da mi prirediš.
Biće kao da si me ti ubila.
Ne smeš da govoriš to. Ne smeš to da radiš. Ne, Džejms.
Ne, biće kao da si sam sebe ubio,
i biće nepodnošljivo.
To je poslednje što sam želela. -Ovo nije... Nije.
Nije poslednje jer želiš da se razvedeš od mene. -To je tako...
To je tako ludo! -Hoćeš više da se razvedeš od mene
nego što želiš da me održiš u životu! -Zar ne čuješ šta govoriš?
Kako to da ti moj život toliko malo vredi? -Jer i ja imam život!
Imam život!
Pretiš mi. -Ne pretim ti.
To nije pretnja. To je upozorenje. -Pretiš mi,
i to je užasno. -To je činjenica. -To me razdire!
Ali kad mi pretiš da se ne razvedem od tebe,
upravo zato moramo da se razvedemo.
I razvešću se od tebe. Hoću.
Jer ne mogu da živim kao... Ne mogu da živim...
Jebem ti.
Ćao. Da, dobro.
Upravo proveravam cifre koje ste poslali.
Revizije, da.
Samo sam htela da dvaput proverim par stvari.
Da, ali, žao mi je, ne možemo da im ponudimo taj dogovor
ako su cifre tačne. Nemamo nikakvu zaradu.
Zarada. Da.
Dobro. Zovite dobavljače i proverite. Ćao.
Ćao! -Ćao.
Spremna sam za onaj obilazak koji si mi obećala. -Sada?
Da, savršen je tajming. -Za koga? -Ne zezaj, Harper!
Dobro. Ovo mesto je prilično kul.
Evo vrta.
Staklena bašta. -Divna je!
I...
Kuhinja. -Crveni zidovi, smelo.
Veoma. -Da, deluje. Šejker.
Aga šporet! -Znam.
I nežno prelazimo u istočno krilo.
Primetićeš divnu patinu po podu od kamenih ploča.
Niske hrastove grede. -Naravno.
A ovde imamo velikodušno srazmernu dnevnu sobu.
Kamin. Udobne sofe.
I omanji klavir.
Sviraš li klavir? -Sviram, zapravo.
Sviđa mi se ta tapeta.
Ti prozori! -Izloženi suncu.
Pogledaj pogled kroz...
Zvaću te kasnije. -Šta...
999, koju službu želite?
Policiju. -Objasnite zbog čega zovete.
Uljez je u mojoj bašti. Muškarac.
Nag je, i mislim da me uhodi.
Možete li mi dati vašu adresu?
Selo Kotson. K-O-T-S-O...
Herefordšir?
Da. -Dobro.
Da li kuća ima neke karakteristične odlike?
Odlike?
Moj auto. Moj auto je parkiran ispred.
Plava ford fijesta. Registracija CK61 LZF.
Objasnite šta se dešava, molim vas.
Možete li objasniti šta se dešava molim vas?
Policijski auto je poslat.
Molim vas ostanite na vezi. -Ostajem na vezi.
Da li ste sami u kući?
On pokušava da uđe. -Policija stiže.
Imamo auto u vašem području. Biće kod vas uskoro.
Plašim te?
Da, plašiš me.
Ti mene plašiš.
Kako ne razumeš to?
Kako praviš od sebe žrtvu?
Ti mene plašiš. -Džejms. Ne želim da se iko od nas
plaši od ono drugo. -Šta, kažeš da ja želim ovo?
Ne kažem to. -Ne, ne. Šta ovde piše?
Piše, "On me stvarno plaši."
Šta si rekla onoj kučki, Rajli? -Ništa.
Otključaj ga. -Ne.
Šta pokušavaš da sakriješ od mene?
To je moj telefon.
Dobro, podignimo ga.
Hajde onda, prijatelju.
Ne znate ko je on?
Nije nosio isprave, to je sigurno.
Izgleda da je loše spavao.
Videla sam ga juče.
Znam, mislim...
Mislim da me je pratio iz šume. -Koje šume?
Bože, ne poznajem ovo područje. Bila sam u šetnji.
To je bila šuma odmah preko polja.
Kotson šuma, stara železnička pruga.
Tamo je verovatno spavao.
Mora da je bilo veoma strašno. Shvatam.
Ali iskreno, mislim da je bezopasan.
Nije se uopšte opirao.
Delovao je malo zbunjeno, malo ludo. -Da.
Smrdi kao tvor.
Taj čovek treba da se okupa.
Mrsko mi je da ga vozim u stanicu.
Drago mi je što ste bili u blizini. -I meni.
Ne. Stigli su veoma brzo. Što je stvarno sreća
zato što im verovatno treba dosta da stignu.
Hoćeš li mi dozvoliti da dođem? -Ne.
Harper, jebote. -Jebi se.
Nisam došla ovde da se plašim, Rajli.
Šta pokušavaš da dokažeš?
Ne radi se o tome da si slaba. -Ne, ne radi se.
To je samo neki čudak, u redu? I policija je rekla da nije opasan.
Ionako su ga odveli, stoga kraj priče.
Ovo je tiho lepo selo u prelepoj prirodi.
Još malo ću da radim, pa ću onda da lutam.
U blizini je stara crkva, i pab je fin, stoga...
Dobro. -Dobro.
Šta je to bilo, Džejms?
Tvoj plan da me osvojiš opet?
Harper... -Izlazi.
Izlazi. -Izvini, molim te.
Izlazi! -Harper, ja... -Izlazi!
Izlazi! -Izvini!
Ne! Hoćeš da se izviniš?
Nakon što si pretio da ćeš se ubiti?
Ne muči se, boli me kurac! Neće to ništa promeniti,
jer šta god da kažeš, šta god da uradiš,
nikad me više nećeš videti. Sad se tornjaj!
Zdravo.
Ko si ti?
Harper.
Hoćeš da igramo igru?
Žmurke?
Ti se sakriješ. Ja ću da tražim.
Ne mogu.
Zašto ne možeš da se kriješ?
Hajde. Kladim se da si dobra u tome. A ja sam dobar u traženju.
Nisam raspoložena za igranje trenutno. Izvinjavam se.
Samjuele. Idi kući. Pusti damu na miru.
Ne. Hoću da igram igru s njom. -Rekla ti je savršeno jasno
da nije raspoložena za to. Možda hoće kasnije, ali ne sada.
Zašto ne odjebeš?
Ti prvo.
Glupa kučko.
Izvinjavam se.
Samjuel je momak koji ima velike probleme. -Živim u Londonu,
navikla sam na momke koji me psuju.
Nisam baš toliko navikla da psuju vikare, ali...
Da, ali...
Samo još nešto. Nije li problem? -Ne.
Patite, zar ne? -Molim?
Primetio sam vas u crkvi, dok ste sedeli na klupi.
U početku, mislio sam da se molite,
ali onda sam shvatio da se ne molite.
Izmučeni ste.
Nisam prišao, ali naravno da je trebalo. Zato...
Prilazim sada.
Mogu li pomoći?
Ne znam da li sam...
izmučena, ali... -Ali?
Pre će biti da sam...
Progonjena?
Da.
Sednimo malo.
Imala sam svađu sa svojim mužem.
Rastavljali smo se i...
Ali ova je bila...
Ovo je bila daleko najgora.
I nešto se desilo.
Udario me je.
Nikad to ranije nije uradio.
Vrištala sam na njega, bila sam jako ljuta.
Naterala sam ga da ode, izbacila sam ga napolje,
zaključala vrata. Nisam htela da ga pustim unutra.
Onda, posle toga on je provalio u stan iznad,
otišao na njihov balkon, pokušao da se spusti na naš, ali on...
Okliznuo se. Ili...
Ili sam se pustio.
Ne znam iskreno.
Dok je on padao, ja sam gledala prema napolje.
A on je gledao prema unutra.
I delovalo je kao da smo mogli da vidimo jedno drugo.
Nisam sigurna da je to moguće.
Da li je mogao da me vidi?
Dok je padao? To se desilo toliko brzo,
ali mislim da jeste.
I to me proganja.
Shvatam.
Ako smem...
Mislim
da treba da budeš shvaćena.
A ja shvatam.
To mora da je strašno za tebe.
I, neizbežno, takođe imaš užasan osećaj
krivice.
I to te progoni.
Ta urezana slika.
Da, nosiš je.
Vidiš je kad zatvoriš oči, ali...
Takođe se iznova pitaš,
"Šta da sam?"
"Samo da sam."
Da, pitam se. Da.
Eto ga vrištanje.
Mislim da nije vrištao.
Ne, tvoje.
Moraš da se zapitaš zašto si ga naterala na to?
Šta? Nisam ga ja naterala na to.
Pa,
nakon što te je udario, da li si mu pružila priliku da se izvini?
Šta? -Jesi li?
Ne. Ja... -Muškarci udaraju žene ponekad.
To nije lepo, ali nije za smrtnu kaznu.
Šta? -Više voliš da stvari budu ugodne ili istinite?
Verovatno da si mu pružila priliku da se izvini
on bi još bio živ?
Jebi se.
Zar to nisu pitanja koja si tražila? -Jebi se!
"M-O"...
"M-O" nešto, nešto.
"G," hajde, Džefri, uključi vijuge.
Mogranj.
Gospođo... Gospođice... Gospođice Marlou.
Izašli ste u provod. -Samo hoću piće.
Da, dobro mi je poznat taj osećaj.
Šta ćete, gospođice? -Votku tonik.
Stiže. -Dajte da ja platim. -Ne.
Nikako. Ja ću da platim. -Ja ću. Molim vas.
Frenkline, njen novac ne valja. Evo.
Izgleda da nemate zakonito platežno sredstvo. -Hvala.
Stavi na moj račun.
Sređeno? Nema problema?
Video sam vas u crkvi maločas.
Da li ste našli prozor s vitražom? U zoru,
sunce sija kroz njega. Čudesno je.
Kupali biste se u svetlu.
Da li ste bili u šetnji?
Stara pruga. Možete da stojite tamo i zamišljate parne lokomotive
dok one prolaze kroz šumu. -Zdravo, Džimi. -Frenk. Džefe.
Pintu? -Naravno.
Dobro veče, gospođo. Nadam se da ste dobro sada.
Niste previše potreseni. -Dobro sam. Hvala.
Čuo si za ono dešavanje kod tvoje kuće?
Kod moje kuće? Kakvo dešavanje? -Da. Uljez na imanju.
Ili na terenu. -Nisam.
Neki tip, nag kao od majke rođen. -Zaboga.
Kad mačke nema... -Ne.
Ne. -Bio je pod kućnom negom.
Nagi i ludi.
To je on. Zvuči kao da poznaješ tog tipa, Džefe.
Prestani. -Jeste li saznali ko je on.
Neka skitnica, rekao bih. -Možda.
Tako mi je žao, gđice Marlou. -Niste vi krivi, Džefri.
Ne, mora da vam je bilo užasno. -Jeste.
Ali kod njih je sada, stoga... -Bio je.
Morali smo da pustimo prokletnika pre jednog sata.
Šta?
Pustili ste ga? -Da. Morali smo.
Zašto? -Nismo imali za šta da ga optužimo, gospođice.
Nije da je ukrao nešto. Samo jednu od tvojih jabuka, Džefe.
Maznuo je! Obesite ga! -Dali smo mu
jaknu i pantalone iz izgubljenih stvari.
Najurili smo ga. -Uhodio me je. -Zašto to mislite?
Videla sam ga dvaput. -Videli ste ga dvaput.
Ali ja ne znam da li je on vas video jednom.
To nije proganjanje. -Pratio me je iz šume,
onda je pokušao da provali u kuću.
Vidite li ga opet, obavestite nas.
Idete?
Jebene drkadžije.
Hajde, molim te javi se.
Hajde.
Nemoj mi reći da ima još. -Ima još.
Šta koji kurac? -Išla sam u šetnju.
Naiđem na momka u crkvi koji mi kaže da sam glupa kučka.
Onda naiđem na vikara koji mi kaže da sam ja naterala Džejmsa da se ubije.
Onda naiđem na policajca koji mi kaže da su pustili nagog čudaka
koji je pokušao da provali u kuću juče.
Završila sam. Ući ću u kola i idem kući.
Jebeš ti ovo. -Da. -Ne.
Jebeš ti ovo. Jebeš ti ovo sranje.
Ta kuća je bila jedino što si htela za sebe.
Ono što si izabrala kao lečilište.
A sad moraš da odustaneš od toga zbog nekog ludaka!
Koliko si rekla da traje vožnja?
Tri sata?
Četiri. -Dolazim za tri sata.
A ti i ja ćemo se super provesti.
Hoćemo. Ići ćemo u šetnje,
ješćemo pečenje za večeru. I sladoled,
a ja ću gledam dok pizdiš uveče,
i ako se taj čudak vrati,
uzeću tu sekiru i iseći ću mu kurac,
i može da se udavi njime. -Koju sekiru?
Iza tebe.
Šta ćemo da radimo? Treba mi pet minuta da se spakujem,
i palim na autoput.
Dobro. -Koja je adresa?
Trenutak samo.
Dobro.
Samo malo. Imaš li olovku? -Da.
Selo se zove Kotson.
A poštanski broj je HL893XR.
Kuća se zove Kotson manor. Sranje.
Hajde.
Ćao. -Ćao. -Jesi li čula nešto od ovoga? -Ne.
Dobro. Selo se zove Kotson. K-O-T-S-O-N.
A poštanski broj je HL89...
RAJLI: Sami mi pusti poruku za to!
Dobro.
VEĆ ZNAM GDE SI
GLUPA KUČKO
Šta je? Šta se desilo?
Šta radite ovde?
Da li se on vratio?
Zašto ne odgovarate?
Šta koji kurac?
Zašto...
Zašto radite ovo?
Imam oružje! Rekla sam da imam oružje!
Ako dođete ovamo, upotrebiću ga!
Gđice Marlou, o čemu zaboga govorite? -Džefe...
Šta se dešava?
Čuo sam vrisku, a onda lomljavu prozora.
Bio je neko.
Neko je pokušao da provali. -Je li to bio onaj prokletnik? Vratio se?
Ne! Nemojte!
Bože!
Siroto stvorenje.
Mnogo mi je žao, matora devojko.
Ne gledajte gđice Marlou.
Žao mi je zbog toga.
Slomljeno krilo, vidite. Ništa nije moglo da se uradi.
Ali razumem zašto vas je uplašila.
Ali neko je bio napolju.
Pokušao je da ude, da provali kroz vrata. -Ko? -Policajac.
Šta? -Videla sam policajca. I još jednog čoveka.
Ne izmišljam ovo. -Gđice Marlou, ne delujete mi kao lažov.
Verujem vam. Ipak, već se jednom desilo danas, zar ne?
I...
Kao vaš stanodavac, moja je obaveza
da izvršim detaljan pregled. Da raščistim sve ovo.
Ne, Džefri, ne izlazite napolje. -Ne, gluposti.
Damo u nevolji, ja sam samo momak. -Džefri, nemojte!
"Imaš kvalitete neuspešnog vojnika."
Šta? -Otac mi je rekao to.
Imao sam samo 7 godina.
Vreme je da mu pokažemo ko kosi a ko vodu nosi.
Džefri?
Tako je bolje.
Sve u redu ovde.
Slušajte!
Ko god da je tamo,
ne znam šta izvodite, ali,
to mi se ne sviđa.
Nimalo.
Čujete li?
Izgleda da su otišli.
Gadno si me povredila.
Vidi šta si uradila.
Ne prilazi mi.
Šta ćeš da uradiš sada?
Povredićeš me opet? Izbošćeš me opet?
Tako si zla. Nisi čak htela ni žmurke da igramo.
Ali mislim da hoćeš sada.
Iseći ću te.
Uradiću to. -Mislim da nećeš.
Ali verovatno bi trebalo.
To će ti biti poslednja šansa koju ćeš imati.
Dobro, skrivaš se. Brojaću do 10.
Jedan,
dva,
tri,
četiri... -Treba negde da se sakriješ,
znam gde si. -Pet,
šest,
sedam,
osam,
devet,
deset.
Ko se nije sakrio, magarac bio.
"U bokovima nastane trzaj koji izrodi
probijen zid,
plamen na krovu i na kuli,
i Agamemnona
mrtvog."
Šta si ti?
Labud.
Kad si izgubila nevinost?
Šta? -Pitam te kad si izgubila nevinost.
Razmišljao sam o tome.
Zamišljao sam te.
Noge raširene.
Vagina otvorena.
Usta otvorena.
Zaključio sam da si stručnjak za pohotu.
Neko ko je istražio sve stvari koje oni mogu,
i koje si im uradila.
Te stvari sada postoje u mom umu.
To je tvoja moć.
To je kontrola koju namećeš.
"Moram biti osvojena, ja koja ne mogu da osvojim,
međutim izgubljena biću neosvojena li budem.
Jer lepota je stvorena da uništava
ili da bude uništena."
Pevaš mi.
Ne kao Uliks već kao mornar.
Da me razbiješ na komadiće
na stenama ove...
Ovim stenama.
Ove...
pećine. Ovaj...
prorez. Ova...
Šta je ovo?
Da.
Upravo tako.
To je vrh oštrice.
Džefri. Ne, ne.
Gđice Marlou?
Gđo Marlou!
Pogledaj me, Harper.
Umro sam.
Ruku mi je probušila gvozdena ograda.
Članak mi je pukao.
Moji unutrašnji organi, zdrobljeni. To si ti uradila.
Džejms...
Šta želiš od mene?
Tvoju ljubav.
Da.
MUŠKARCI
Preveo: Bambula