Jeg ser skønhed i mørket.
Det rører noget i min sjæl.
Den musik, jeg laver, kaldes black metal.
Det er fortabelse og undergang.
Morbid er mit kunstnernavn.
Det er en fysisk repræsentation af min mørke underbevidsthed.
Alle har en skyggeside.
Alle har et hemmeligt selv, som de holder skjult for andre.
Jeg tror på, at man skal omfavne sit indre monster.
Jeg kan gøre, hvad jeg vil som "Morbid". Jeg kan slippe af sted med alt.
Hvis det er blodigt, så er det blodigt. Og nogle gange går jeg for vidt.
Ham Morbid må have dræbt Elisa Lam.
SLÅ OP
Han boede på hotellet.
Hun var et let offer, der kunne manipuleres af denne gerningsmand.
Alle mistænker ham.
Folk troede, at alle forbindelserne mellem Morbid-skikkelsen…
Jeg er her på Cecil Hotel.
…og Elisa Lam
ikke bare kunne være tilfældige.
Det blev til en opfordring til at gøre noget ved Morbid.
Vi må finde ham.
Hvem er han?
De finder ud af, at hans rigtige navn er Pablo Vergara.
Og de begyndte at skrive til ham.
Du dræbte Elisa Lam, ikke?
Din skide morder.
Sig nu bare sandheden!
Til deres overraskelse svarede han med en video.
Dette er Morbid.
Jeg vil fortælle jer, at jeg er uskyldig.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Den første obduktion er udført,
men vi er stadig langt fra at vide, hvad der skete med Elisa Lam.
Jina You er med os. Mange håbede på, at den ville give os svar.
De svar kommer nok ikke det første stykke tid.
Retsmedicineren fortalte os i dag, at dødsårsagen stadig ikke kan fastslås
og at det kræver flere prøver at finde Elisa Lams dødsårsag.
LOS ANGELES COUNTY LIGSYN
RETSMEDICINER
Det er retsmedicinerne, der i sidste ende afgør,
hvad der er sket med en person.
De har en historie…
…og vi vil gerne kunne lukke den historie.
I Elisa Lams tilfælde, vidste vi efter obduktionen ikke,
om det var en forbrydelse, selvmord eller et ulykkesdødsfald.
Så vi måtte vente et par uger på alle prøvesvarene.
Til sidst fik jeg toksikologirapporten.
I lyse af hendes bizarre opførsel, der blev set i elevatoren,
er en mulighed, at hun er på et stof, der giver hallucinationer.
Men jeg kunne ikke finde beviser på brug af alkohol eller ulovlige stoffer.
Hver gang man har at gøre med en depression eller bipolar lidelse,
er en af de ting, man kan lede efter,
om hun tog en stor mængde piller for at begå selvmord.
Og det fandt jeg ikke.
De eneste stoffer, der blev fundet var den receptpligtige medicin
mod hendes bipolare lidelse, som hun skulle have taget.
Men medicinniveauet var meget lavt.
Det er interessant.
Da vi så på beskrivelsen af de medikamenter,
der blev fundet i hendes pilleglas,
var der flere piller i glassene,
end der skulle have været med den dato recepten var fra.
Da vi kiggede på niveauerne i de toksikologiske resultater…
…og sammenlignede dem med recepter på åstedet,
pegede det på, at hun tog sin medicin.
Hvorfor ville nogen gøre det? Hvad sker der egentlig her?
Når vi leder efter svar, er det vigtigt, vi har en idé om hendes liv,
før hun endte i Los Angeles,
og hvad der måske har spillet en rolle i de sidste dage, før hun endte i tanken.
Hvor ville jeg være uden internettet?
Vi strejfer sikkert om på nettet,
fordi vi i vores fysiske liv ikke kan finde
de menneskelige kontakter, vi har brug for.
Så vi leder ustandseligt online alene.
I forsøget på at opklare mysterierne om Elisa…
…skal man sætte brikkerne sammen for at få en mere kompleks forståelse af,
hvad der foregik i hendes hoved.
Vi kan være empatiske her.
Mind folk om, at du er et menneske, og at de er mennesker.
Hvis bare du lytter, vil du forstå mere.
Elisa var meget introspektiv og intelligent,
og læser man hendes Tumblr,
forstår man hende, for hun blottede sin sjæl i sine opslag.
Ifølge nogle har jeg en "kemisk ubalance".
Må jeg ikke nok bo i en andens hjerne?
Jeg ville ønske, at nogen omkring mig kunne forstå det.
Bipolar lidelse er stadig stigmatiserende for de fleste, og mange forstår det ikke.
Det betyder, at ens humørinstabilitet har høj- og lavpunkter.
De har både depression og mani,
hvilket mindsker søvnbehovet, giver tankemylder og gør en risikovillig,
og generelt set er den bedste behandling medicin
og kognitiv adfærdsterapi.
I nogle af sine opslag kæmpede Elisa med tanken
om sin psykiske lidelse og medicinen, fordi hun fik så meget.
Jeg tager piller. Jeg kalder dem morgenmad for konger,
og jeg hader at tage dem hver dag.
Hun havde mindst fire typer receptmedicin.
Antidepressiva, en humørstabilisator og et atypisk antipsykotisk middel.
Jeg må tage mig sammen.
Jeg spilder min tid sammenlignet med andre.
Jeg har brug for at tage et sted hen for at finde motivationen.
Jeg tror, Elisa pressede sig selv for at bevise, hun kunne være som alle andre.
Hun tænkte måske, at hvis hun kunne rejse og gå på eventyr,
var hun normal og duelig.
Er ved at sprænges af selvværd og selvtillid.
Næste stop på mit vilde eventyr: USA's vestkyst.
Elisa Lam rejste mod San Diego…
…og var på vej op langs kysten.
Er ankommet til La-La Land.
Den 28. januar ankom Elisa til Los Angeles
og tjekkede ind på hotellet.
Hun brugte et par dage på at udforske Los Angeles.
Det er svært at vide, hvad der skete, men ud fra toksikologirapporten,
tror jeg, at Elisa holdt op med at tage sin medicin, som turen skred frem.
Når hun stopper med at tage medicinen,
er risikoen for humørsvingninger langt større.
Da hun var i Los Angeles,
tog hun til Burbank en eftermiddag for at være publikum til en liveudsendelse.
Da hun var der, opførte hun sig ustabilt og underligt,
og hun skriver et langt, usammenhængende brev
og kræver, at brevet bliver givet til programmets vært,
hvilket udgør et sikkerhedsproblem.
Så vagterne eskorterede hende væk fra området,
fordi de mente, hun udgjorde en risiko.
Tilbage på Cecil Hotel
havde Elisa delt et værelse med et par andre piger.
De piger var begyndt at klage over hendes ustabile, underlige opførsel.
Jeg har aldrig talt om det offentligt, men hun voldte gener.
Hun efterlod sedler på de andre gæsters senge.
Fysiske sedler.
Hun skrev: "Skrid. Tag hjem. Forsvind herfra."
Og da andre gæster prøvede at komme ind på værelset,
ville hun ikke åbne døren.
Hun bad om et kodeord.
Aftenen før hun skulle tjekke ud, flyttede vi hende til et eneværelse.
Det var bedre for hende.
Og senere går hun ned i lobbyen og laver…
Jeg ved ikke, hvad man skal kalde det. Et træk, hvor hun siger:
"Jeg er skør, men det er Los Angeles også."
Dengang gjorde vi ikke noget ved det.
Det her er trods alt Cecil Hotel.
Den slags sker i løbet af en dag. Man lægger det bare bag sig.
Her begyndte vi at få et billede af Elisas mentale tilstand
baseret på det faktum, at hun ikke tog sin medicin.
Vi begyndte at lægge større vægt på, at hun i denne tilstand
let kunne blive offer for en slags forbrydelse.
Så nu var efterforskningen fokuseret på at finde ud af,
hvordan hun var endt i vandtanken.
Jeg følte, at det var nødvendigt at se de omgivelser, hun blev fundet i.
Vi ville spore hendes færden bedst muligt.
Og når man kommer op på taget og skal hen til tanken,
skal man gå på nogle rør
og klemme sig ind mellem tankene for at komme hen til den, hun lå i.
Derefter skulle man bære et lig op ad stigen
og få liget ned i hullet på toppen af tanken.
Elisa kunne også være blevet flyttet dertil fra den tilstødende bygning,
men her skulle man også bære liget op ad en stige.
Hvis hun var blevet dræbt eller gjort bevidstløs andetsteds…
…selvom hun var let,
ville det, at bære et lig op ad en stejl stige uden at beskadige kroppen…
Det er ikke muligt.
Der ville have været blå mærker, sår,
læsioner på hendes lig, som obduktionen ville have afsløret.
Intet af det fandtes.
Når folk drukner, finder man dem oftest
flydende med ansigtet nedad med arme og ben hængende ned.
Men da liget blev fundet, lød rapporten, at hun flød med ansigtet opad.
Det er enestående. Det kan antyde en forbrydelse.
Men hvis man ser på tankene, når vandet bruges,
så vil vandet fluktuere.
Jeg tror, at strømmen i vandet
kunne have vendt hende, så hun endte i den position, hun blev fundet.
Da vi undersøgte åstedet,
fandt vi intet mistænkeligt eller en kriminel årsag til hendes død.
Så på det tidspunkt
havde vi fakta, omstændigheder og al information
til at udarbejde den endelige rapport.
FIRE MÅNEDER EFTER ELISAS DØD
Denne lange periode uden nogen information gjorde,
at offentligheden anså sagen som værende kørt fast.
Alle venter på offentliggørelsen af obduktionsresultaterne.
Endelig den 21. juni 2013 offentliggøres resultaterne.
NYHEDERNE
Den 21-årige canadiske turist Elisa Lams død
er vurderet til at være en drukneulykke.
LAMS DØD EN ULYKKE
Politiet antyder, at Lams bipolare lidelse har spillet en rolle.
De sagde, at årsagen til hendes død var en utilsigtet drukning,
og at bipolar lidelse var en medvirkende faktor.
Det gav ikke mening.
Hele communityet er i chok.
En "drukneulykke".
"Druknet ved et uheld."
De sagde, det var et uheld. Er det nu også det?
Det kan ikke passe.
Jeg undersøgt det i timevis, og jeg er helt uenig med retsmedicineren.
Det giver ingen mening.
Især fordi politiet sagde,
at låget er over hende, og lugen er lukket.
Låget blev vist lukket, da betjentene var deroppe.
Nogen lagde hende derned og lukkede låget. Det kan kun betyde, at hun blev myrdet.
Jeg tror, alle troede, det ville blive anset som et mord,
så man fik lyst til at undersøge obduktionsrapporten…
…for at se, hvordan det kunne give mening.
Jeg har fundet et link til Elisas obduktionsrapport…
…som jeg har gennemgået side for side.
Det mærkelige her er følgende…
VOLDTÆGTSBEVISER
Man tjekkede for voldtægt og fandt intet,
men hvis det ikke var en form for seksuelt overgreb,
hvorfor var hun så nøgen?
Obduktionen sagde også, der ikke var tegn på indre eller ydre læsioner.
Bare fordi der ikke var mærker på kroppen, udelukker det ikke en forbrydelse.
Måske blev hun tvunget derop med pistol, tvunget ned i tanken og efterladt.
Det lyder som en forbrydelse.
Retsmedicineren sagde, at dødsårsagen var baseret på den medicin, hun ikke tog,
men det har jeg svært ved at tro på.
Jeg har aldrig læst noget, der lyder som noget,
en person i en bipolar tilstand ville gøre.
Jeg tror ikke, hendes mentale tilstand var dødsårsagen.
Jeg har læst mange obduktionsrapporter, og der foregår noget mistænkeligt her.
Det ser ud til at være uoverensstemmelser i obduktionen.
Tovars konklusion om, at Lams død var en ulykke, virker ambivalent.
Der er et afsnit i obduktionsrapporten angående dødsmåden.
KUNNE IKKE FASTSLÅS
De har mord, selvmord, ulykke og "ikke fastslået".
Det ser ud til, at "ikke fastslået" var markeret først,
men så blev streget over, hvorpå det blev markeret som en ulykke.
Og det lader til, at ændringerne skete med tre dages mellemrum.
15. JUNI 2013 - 18. JUNI 2013
Hvordan gik de fra "kunne ikke fastslås" til "ulykke"? Hvorfor blev det ændret?
Det virker næsten, som om chefen har sagt: "Lav det om. Gør det til et uheld."
Måske var det Los Angeles Politi, der trak i nogle tråde
og kaldte det en ulykke for at skjule sandheden.
Det er en nem udvej, for at lukke sagen.
De vil bare dysse det ned, fordi de skjuler noget.
Jeg har ledt efter oplysninger om efterforskningen…
…men jeg har ikke set sagsakten,
og det rejser spørgsmål.
Mange har anmodet om indsigt i politirapporten, men ingen har fået det.
Jeg tænkte: "Det bekræfter tydeligvis, at her er tale om en sammensværgelse."
Online-communityet ser det som et tegn på korruption på et højere niveau.
Denne sammensværgelse er tilrettelagt, og folk har samarbejdet om den.
Dem, der er involveret i mørklægningen…
…er Los Angeles Politi…
…retsmedicineren…
…bestyreren på Cecil Hotel…
…medarbejderen, der fandt hende,
og derudover den person, der boede på Cecil Hotel,
som folk mente, havde myrdet Elisa.
Tak, fordi du vil tale med os.
Jeg ved, det ikke er nemt at tale om det her.
Jeg har ikke talt om det i syv år.
Men jeg indså, at man ikke kan løse noget
ved at flygte fra problemerne. Man må konfrontere dem…
…uanset hvor tunge, de er.
FEBRUAR 2013 6 DAGE EFTER FUNDET AF ELISAS LIG
Hændelsesforløbet begyndte i februar 2013.
Jeg vågnede, og min ven havde sendt mig en besked.
HEJ, MAND
HVAD HAR DU GJORT? HVORFOR ER DU I NYHEDERNE?
Linket førte mig til en taiwansk tv-kanal.
Morbid, forsanger i Dynasty of Darkness, tilbeder Satan.
Hans musik omhandler lig og død.
Han anses nu som Elisa Lams morder.
Jeg så mit billede der,
og de siger, jeg er mistænkt for mord.
Mordet på Elisa Lam.
Forsangere skrev beskeder online få dage før,
hvor han antydede, at han havde dræbte nogen.
Pludselig får jeg hundredvis af beskeder fra folk fra verden.
Myrdede du Elisa Lam?
Du dræbte Elisa Lam, gjorde du ikke?
"Vi hader dig. Forbandede morder. Hvorfor gjorde du det?"
Du kommer til at betale for det.
Jeg var chokeret, forvirret.
For før havde jeg aldrig hørt om Elisa Lam før.
Derefter opsøgte PGR, som er Mexicos svar på FBI, mig i mit hjem.
De spurgte, om jeg havde foretaget blodofre
til djævlen med dyr.
Men jeg blev aldrig sigtet. Intet.
Senere indså jeg, at jeg var anklaget for at være morderen,
fordi webdetektiverne fandt en video af mig,
som jeg havde lagt på nettet, da jeg boede på Cecil Hotel.
Hejsa.
Jeg er nu på Cecil Hotel i Los Angeles…
Jeg boede der i i tre dage i februar 2012…
…og det var det.
Sådan gør jeg hele tiden.
Gad vide, om folk begynder at blive bange af det.
Det var et år inden, Elisa Lam tjekkede ind.
RESERAVTION: PABLO VERGARA
CHECKIN: 4.-7. FEBRUAR 2012
Og da hun døde, var jeg ikke engang i landet.
Jeg arbejdede på mit album i Mexico.
Jeg har kontrakter fra pladestudiet.
Jeg har stempler i mit pas, og til trods for det
så webdetektiverne på mig, og mit udseende…
…fik dem i gang.
FORTÆR
Nogle af teksterne handler om død og mord,
men det er bare sangtekster. Det er bare musik. Det er kunst.
Det gør mig ikke til morder.
Jeg ville fastslå det og forsvare mig selv.
Så jeg lavede en video, hvori jeg sagde, at jeg var uskyldig.
Dette er Morbid.
Jeg ville fortælle jer, at jeg ikke dræbte Elisa Lam.
Jeg er uskyldig.
Jeg besluttede at ændre min stemme og bære maske, fordi jeg var paranoid.
Men webdetektiverne lod mig ikke gå.
De anmeldte mine konti, så jeg fik min YouTube-kanal,
min Facebook-konto og min e-mail-konto slettet.
Ærlighed betyder intet for dem. De vil bare knuse en. De hader en.
VI KOMMER ALLE EFTER DIG
KOM TIL L.A. VI DRÆBER DIG
-DU DRÆBTE ELISA LAM -VIL DU MYRDE MIG?
Der var falske anklager, dødstrusler.
Hver dag, hver uge, der var ingen måde at flygte på.
På et tidspunkt, når man modtager så meget had og negativitet,
er der noget, der går i stykker i ens hoved.
Noget slår klik.
Efter et stykke tid… Man kan kun klare en hvis mængde.
Man ikke kan forsvare sit liv, sin musik og kunst.
Og uanset hvor stærk man er, føler man sig magtesløs.
Jeg fik det meget skidt.
Jeg brød nok bare sammen, og jeg prøvede at begå selvmord.
Jeg vågnede på et psykiatrisk hospital.
Webdetektiverne lever videre, som om intet er hændt.
Men de vendte mit liv på hovedet.
Jeg føler, at jeg har mistet min ytringsfrihed.
Jeg har faktisk ikke lavet mere musik. Når jeg prøver, er det ikke det samme.
Jeg prøver at genopbygge mit liv, men det stinker hver eneste dag.
Det forsvinder aldrig.
Og det skal jeg leve med resten af mit liv.
Det kommer til at være der resten af mit liv.
LOS ANGELES POLITI
Jeg kan huske en bizar ting,
hvor webdetektiverne forsøgte at forbinde Elisas sag
til en sanger i Mexico,
men jeg kan kun sige, at han ikke er involveret.
Webdetektiverne havde de bedste intentioner,
ligesom os.
Man bliver afhængig af det. Udfordringen med at sætte brikker sammen.
Spændingen ved at være på jagt.
Men i dette tilfælde bevægede de sig væk fra beviserne.
Alle de baggrundsoplysninger, der bruges til at fastslå det som en ulykke,
er ikke nødvendigvis stillet til rådighed for offentligheden,
så folk på internettet
har ikke hele historien foran sig.
Man har ikke alle fakta.
Da vi talte med familien i de tidlige stadier af efterforskningen,
kom det ikke frem, hvor alvorligt hendes mentale helbred var.
Med tiden fik vi at vide af Elisas søster,
at Elisa før ikke havde taget sin medicin…
…og flere gange tidligere,
havde det ført til et psykisk sammenbrud.
Ifølge hendes familie ville hun få vrangforestillinger.
Hun ser ting, der ikke er der.
Faktisk var det så slemt, at hun ved mindst en lejlighed
måtte indlægges.
Baseret på bevismaterialet så Elisa ud til at være bipolar type 1…
…hvilket er den mere alvorlige udgave af bipolar lidelse,
hvor psykotiske træk kan optræde.
I den tilstand tænker man meget usammenhængende,
hvor ens logik ikke giver mening,
og det er svært at adskille fantasi fra virkelighed.
Når man ser på meldingerne om hendes opførsel på hotellet,
denne tv-optagelse og selv den berygtede elevatorvideo…
Det passer på en, der har et mildt psykotisk anfald.
Den aften, hun forsvandt, lader hun til at være alene på hotellet.
Og så går hun ind i elevatoren.
I elevatorvideoen er hendes opførsel helt forenelig med en,
der har vrangforestillinger om paranoia og forfølgelse.
Hun lignede en, der hallucinerede.
Og hendes søster sagde, det var et mønster.
Vi fik at vide, at hun under tidligere anfald
var bange for, at nogen var efter hende.
Hun ser måske ting, der ikke er der, eller hører stemmer.
Stemmerne kan sige skræmmende ting,
at nogen kan skade dig, eller at du burde slå dig selv ihjel.
Man kan ikke lukke dem ude.
Elisa Lam var desperat,
flygtende fra noget, hun forestillede sig at se.
I den tilstand føles det virkeligt, at hun bliver jaget.
Hun tror, hendes liv er i fare, der er ingen flugtveje.
Hun løber rundt og prøver at redde sit eget liv.
Elisas søster sagde, at hun tidligere
var blevet bange, havde haft vrangforestillinger.
Hun havde gemt sig under sengen.
På dette tidspunkt nåede hun op på taget.
Og det ville give mening,
at hun så vandtanken som sit gemmested.
Hun klatrede op ad stigen…
…åbnede lugen…
…og sprang ned i vandtanken.
Da hun først var dernede, var der kun en udvej. Lugen på toppen.
Hvis den er fyldt med vand, kan man hive sig selv op.
Men hvis vandet bliver brugt, og vandstanden falder,
vil det være sværere at nå toppen.
Jeg tror, hun blev fanget,
og den eneste måde at holde sig i live på var at træde vand så længe som muligt.
Hun klædte sig af dernede,
fordi hun måske prøvede at holde sig oppe og aflaste sig selv lidt.
Der er også muligheden af hypotermi.
Vandet kan blive meget koldt.
I det tilfælde begynder nogle at klæde sig af
på grund af de fysiologiske ændringer, der sker i kroppen.
Men i sidste ende druknede hun.
En trist afslutning.
Når man ser tilbage, var der ingen afgørende beviser på en forbrydelse.
Man kunne ikke bevise, at hun forsøgte at skade sig selv
i hendes sindstilstand…
…så jeg tror ikke, hun begik selvmord.
Jeg føler mig sikker på mit valg om at betragte det som en drukneulykke,
med bipolar lidelse som en væsentlig bidragende faktor.
Det er vigtigt, at folk forstår bipolar lidelse.
Det er en sygdom, og den kan slå ned når som helst.
Jeg ved, der er bekymringer omkring dateringen på rapportformularen.
I dette tilfælde er vi menneskelige. Der skete en fejl.
Vi markerede fejlen med initialer og rettede den.
Hvis man zoomer ind på de særlige datoer,
ser man, at de begge siger den 18. og ikke den 15. og den 18.,
så der blev bare læst forkert.
Nogle føler stadig, at der er en slags sammensværgelse om
at klippe dele af videoen ud for at skjule morderens identitet.
Man ser klippet, da døren er ved at lukke.
Videoens hastighed er sænket.
Tidskoden ser ud til at være blevet sløret eller manipuleret.
I den slags sager,
holder man nogle gange visse detaljer fra offentligheden,
såsom det tidspunkt, hun var i elevatoren,
hvilket er grunden til, at videoens kodning er ændret.
En af grundene til, at man sænker videohastigheden,
er, at nogen så måske vil genkende hende.
Jeg kan ikke give et konkret svar på,
om vores medieafdeling eller nogle af de uafhængige medier…
…har redigeret den af en grund,
men jeg ved, at enhver ændring af videoen ikke er foretaget af nogen på hotellet.
Beviserne taler for sig selv.
Og der var intet mistænkeligt
ved den originale harddiskvideo, som vi har i vores varetægt.
Og så er der alle spørgsmålene om,
hvordan der er sket en smutter fra Los Angeles Politis side,
fordi de ikke ransagede tankene dengang.
Jeg ved, at efterforskerne er kede af, at de ikke opdagede hende i tanken.
Hun lå dernede. Jeg så hende bare ikke.
Det er surt.
Og I kan sikkert godt se de følelser, det vækker mig,
for den slags glemmer man ikke.
Og i dette tilfælde fandt vi ud af, hvad der var sket.
Men svaret gjorde ondt.
Så det er uheldigt, at nogle tror, der en sammensværgelse,
det er der ikke.
Vi har været så fikserede på, hvor mystisk og bizar historien var,
at vi har glemt, at familien og vennerne,
folk, der holdt af Elisa og kendte og elskede hende,
ser helt anderledes på sagen.
For dem må det være et helvede. Det er traumatisk. Det er hjerteskærende.
Udenfor familiens restaurant nær Vancouver,
ses et mindesmærke for et ungt liv, der endte alt for tidligt
på en uforglemmelig måde.
Den 19. September 2013
lagde Elisas forældre sag an mod Cecil Hotel.
De mente, det var en drukneulykke,
men søgsmålet hævdede uretmæssig død grundet uagtsomhed fra hotellets side.
Jeg tog selv til høringen…
…bare for at få mere information.
Et af de punkter, Lam-familiens advokat bragte op,
var, at der var farligt på taget…
…og de burde have gjort mere for at forhindre civile i at gå derop.
Vores advokat forsvarede sig med, at vi havde sikkerhedsforanstaltninger.
Taget er kun for ansatte,
og døren til taget er altid alarmeret…
…men de udvendige brandtrapper er tilgængelige for alle,
for i nødstilfælde skal man kunne komme ud.
Hvad angår vandtankene,
er der, udover risikoen for, at nogen falder i dem,
også risikoen for, at vandet nemt kan blive forurenet af nogen.
Det er ekstremt enkelt.
Lås lågene.
Dengang var der ingen regler om, at man skulle låse sin vandtank.
Folk låser uden tvivl vandtanke nu, men ikke dengang.
Noget, jeg stadig gerne vil forstå bedre, er tankdækslets tilstand.
Politiets historie er, at låget er lukket,
så hvordan kunne Elisa have lukket låget selv?
Den ansatte, der fandt hende, hedder Santiago Lopez.
Han rapporterer til retten, at han klatrer op på tanken,
og at lugen…
…er åben.
Det er chokerende ny information.
Det ændrer omfanget af muligheder for, hvordan hun kunne være død.
SANTIAGO LOPÉZ TIDLIGERE CECIL HOTEL-ANSAT
Havde tanken en lille luge?
En lille dør sådan her. Da jeg ankom den dag, var den åben.
-Da så jeg hende. -Var den allerede åben?
Hvad angår Elisas lig, der blev fundet,
blev det rapporteret, at en hotelansat klatrede op ad stigen.
Lugen var åben…
…men det var ikke det, medierne rapporterede.
Den var lukket, da betjentene kom derop.
Det er et kommunikationsnedbrud.
Nogen sagde, den var lukket, og ville have sagt åben.
Det var en fejl.
Ud over alt det
har vi familien Lams advokat, der siger, at hotellet havde ansvar for
at prøve at hjælpe Elisa.
Fordi Elisa Lam var gæst på Stay on Main på Cecil Hotel,
havde de, så snart hun begyndte at udvise unormalt adfærd,
et ansvar for at indse,
at denne person ikke var ved sine fulde fem og havde brug for hjælp.
Hvis nogen havde spurgt: "Er du okay? Hvor er din familie? Kan de kontaktes?"
Havde det måske gjort en forskel.
Hvor langt går man som bestyrer for at sikre sig, om folk er okay?
Hun opførte sig bizar, men ikke nok til at tilkalde myndighederne.
Jeg måtte spørge mig selv:
"Hvis jeg havde ringet 112, var der så kommet nogen ud?"
Mange gange, når man ringer, svarer de ikke.
Der skete så meget i området.
Der er et kæmpestort problem.
Det er overvældende for politiet og for alle involverede.
Det, der skete med Elisa Lam, er frygteligt, men ikke hotellets skyld.
Vi kunne ikke stilles til ansvar for hendes død.
Det var ikke vores skyld.
Dommeren dømte i hotellets favør, og søgsmålet blev afvist.
At finde ud af, at låget var af tanken er en kæmpestor ting.
Det var det øjeblik, det virkelig ændrede sig for mig.
Det udelukkede den sidste mulighed for, at det kunne være en forbrydelse,
og jeg indså, at i sidste ende var det en tragedie om en kvinde, der led.
Vi så elevatoren køre op og ned i den video.
Hun boede på denne etage.
I et stykke tid holdt jeg fast i troen på, at det var mord,
og jeg var nærmest helt sikker på det.
I min søgen efter at forstå
følte jeg, det ville hjælpe at se hendes gravsted.
Der var en, der var så venlig at tage derhen og filme det.
Og han lagde sin hånd på hendes gravsten for mig.
Nu indser jeg, at man ærer hende ved at acceptere sandheden,
at det var en tragisk dødsulykke.
Jeg mener, det er tydeligt, hvad der skete med hende.
Når man undersøger hændelserne, kan det hele forklares…
men det er stadig udbredt som et internetmysterium…
en moderne vandrehistorie, en uopklaret historie.
ELEVATORVIDEOEN: HVAD TÆNKER I?
Når folk hører historien om Elisa Lam-sagen…
…opstår der et kulturelt fænomen…
…der vækker denne stærke stemning.
Jeg tænker konstant på det. Jeg må vide, hvad der skete.
Jeg har set den 1000 gange.
Jeg tror, folk håber, der var en morder…
…eller at deres konspirationsteorier ville vise sig sande.
Fordi virkeligheden er meget sørgeligere.
DEN STAKKELS PIGE!
Okay.
Jeg genså alle mine videoer, før jeg kom her,
og jeg kunne se, hvor konspiratorisk jeg var.
Min mavefornemmelse siger mig…
Jeg blev opslugt af alle de bizarre paralleller,
der er i denne sag.
Der er så mange ekstreme tilfælde…
…og det styrkede alle teorierne.
Men når man er for dybt inde i noget, mister man det større perspektiv.
Jeg tror, at folk, der krydser den grænse uden fakta eller beviser…
Det er der, man mister kontrollen, og gør ting, der kan skade andre.
Da nyheden slap ud om, at hendes død var en ulykkke,
var der ingen, der tog kontakt til mig og undskyldte.
Intet ændrede sig. Det er slet og ret forkert.
Folk bør ikke kunne gøre det,
vi må være mere ansvarlige for, hvad vi siger og gør.
Det, der skete mig, kan ske for alle. Det er alvorligt.
Jeg overlevede, men mange bliver mobbet på nettet og overlever det ikke.
Det sted er en dør til Helvede, efter min mening.
Når man træder ind, finder dårlige ting sted.
Jeg er klar over, jeg blot er endnu et offer for det sted.
Bare på en anden måde.
Vi drejede nøglen om den 1. januar 2017.
Hotellet blev solgt til en gruppe i New York.
Det er 80 millioner værd nu. Det er vildt.
Det er besluttet, at halvdelen af bygningen bliver lavindkomstboliger,
og den anden halvdel bliver et luksushotel.
Jeg håber, det bliver et sikrere sted for alle.
Der er meldinger om,
at den nye ejer vil have et barområde på taget…
…og et soppebassin.
Jeg ønsker hotellet al mulig succes. Det gør jeg virkelig.
Jeg synes, hun fortjener en ny chance.
Hun kan blive en superstjerne igen
og blive omtalt på en positiv måde.
Det er på tide.
I dag sker der en gentænkning af centrum i Los Angeles…
…hvor der er sket en ophobning af hjemløshed og fattigdom,
af vold…
…turisme…
…og af folk fra overklassen, der bor på fine hoteller og loftsatelierer.
Alle disse grupper er samlet.
Så nu har folk, der vil tjene penge i området,
en retorik, der lyder: "Vi vil rydde op i Skid Rows gader."
Ved at forsøge at fjerne mennesker.
Der er mange, der kommer her…
…og klager de over de hjemløse.
Hvor skal de gå hen? De har altid været der.
Det er jer, der lige er ankommet, så hvorfor se ned på andre?
Men det gør de.
Vi taler om de hjemløse, som om de er problemet.
De mennesker fortjener et bedre rum end det, vi har skabt til dem.
Fordi i dette rum
er anfald grundet psykiske lidelser blevet almindelige.
Og hvor mange andre historier som Elisa Lams
har vi overset?
SIDST KENDTE ADRESSE 640 S. MAIN STREET, LOS ANGELES CENTRUM
NAVN: ELISA LAM
Depression stinker. Punktum.
Hvis nogen siger, de har en depression, så spørg ikke hvorfor.
Der er ingen grund.
Fortæl dem hver dag, at du elsker dem.
Mind dem hver dag om, at det hele bliver bedre.
Du kan ikke gøre andet.
Elisa var en kvik ung kvinde med en lys fremtid,
der håndterede sin kroniske sygdom efter bedste evne.
Jeg er ikke professionelt deprimeret.
Jeg er så meget mere end det.
Jeg er meget heldig.
Jeg har fantastiske, smukke ting i mit liv.
Jeg er så fuld af…
…kærlighed.
Elisa havde mange forskellige sider, mange vinkler som menneske.
Hun ledte efter lykke…
…og længtes efter glæde.
Hun vidste, hvilken udgave af sig selv, hun ville være.
Det er problemet med potentiale.
Jeg var så tæt på.
Det, der kunne være sket, men ikke skete, knuser ens hjerte.
Jeg tror, vi mistede en genial forfatter in spe.
Når man ser på hendes tekster, hendes ærlighed, er det bare vores tab.
Det er vores alles tab.
Folk læser stadig hendes blogs og kommenterer hendes blogindlæg.
Hun gør stadig en forskel i dag.
Du har uden tvivl sat dit præg her.
Du har berørt manges liv, Elisa. Du har nok også reddet mange mennesker.
Du giver mig håb.
Med dig ved jeg, at der er nogen, der forstår mig.
Jeg fortryder kun, jeg ikke fandt dig tidligere.
Jeg vil ikke glemme din historie. Det lover jeg.
Elisa Lam bragte os sammen,
og takket være Elisa indså jeg, at vi ikke var alene. Vi er ikke alene.
Der er altid nogle historier, man aldrig glemmer.
Det her er helt sikkert en af dem.
Man kan ikke glemme Elisa Lam.
Hun var vigtig før sin død og er det stadig.
Man kan se, at hendes liv betød noget.
Hendes arv lever videre.
Og i det, at hun er her hos alle, er hun ikke helt væk.
Det er nok bare menneskets vilkår,
at føle sig så stor, så vigtig, men…
…være en prik i universet…
…og kampen for at affinde sig med de to sandheder.
HVIS DU KÆMPER MED DIN PSYKISKE TILSTAND,
ELLER KENDER EN, DER GØR, SÅ BESØG WANNATALKABOUTIT.COM
FOR FLERE OPLYSNINGER OG KRISERESSOURCER.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil