- Ви щось сказали, рабине? - Просто молюсь.
- Для такого існує молитва? - На все є молитва, Софі.
Так, я молюся, щоб синагогу не затопило.
- Рабине Закер. - Вітаю.
Сюди.
Діти. Гарно придумали, отче.
Дякую, отче. Це було чудово.
Дякую.
Вас лише двоє?
Без музикантів і голограм?
Віртуальна реальність? Доповнена реальність? Печиво?
Тільки ми.
ДЕПАРТАМЕНТ КОНТРОЛЮ РІВНЯ МОРЯ
Сто років тому почалося будівництво Храму Ізраїлю.
Його будували з надією й вірою.
Будували вцілілі в Голокості, які приїхали на південь Флориди
і кожною закладеною цеглиною заявляли: «Це наш новий дім, тут наше місце».
Знаю, не всі будинки можна врятувати,
але я стою перед вами
з надією, що Департамент контролю рівня моря
схвалить нашу заявку на захист.
МАЯМІ - ЗОНА ЗАТОПЛЕННЯ
Як той, хто вірить у силу фізичної присутності,
я вдячний, що можу стояти тут перед вами.
ЗМІНА ГЛОБАЛЬНОЇ ТЕМПЕРАТУРИ +1,83 ГРАДУСА ЗА ЦЕЛЬСІЄМ
ПІДВИЩЕННЯ РІВНЯ МОРЯ ЗА СТОЛІТТЯ +38,61 см
ЕКСТРАПОЛЯЦІЇ
МАЯМІ
ЗОНИ ПІД ЗАТОПЛЕННЯ
Чорт забирай, вони були прямо тут.
Я був на «CRISPR Маямі», тоді прийшов додому й лишив...
Альфа, де мої ключі?
Настройками приватності Альфа шукати ключі заборонено.
Ясно, ну тебе нахер, Альфа.
Можеш помолитися Богу.
Альфа, чи Бог знає, де татові ключі?
Альфа не говорить від імені гіпотетичних божеств.
Ґаббі, dónde está mis... mis «llavas»?
Це «llaves», коханий. Але вже краще, ніж учора.
На сайті радили взути оце.
А не казали, де мої ключі?
Може, Бог сховав ключі, бо не хоче тебе бачити.
Досить уже.
Бабуся з дідусем люблять Храм Ізраїлю.
Мені подобався храм Еману-Ел.
Еману-Ел нам тепер не підходить.
Бо тамтешні знають, як ти повівся з мамою?
- Навіщо таке казати? - Що саме? Правду?
Знайшла.
Взувай гумаки. І йди в машину.
Час ставити питання.
ХРАМ ІЗРАЇЛЮ
Ми, євреї, завжди вважали знак питання
своїм улюбленим пунктуаційним знаком.
Починається Песах,
і ми знову хочемо поставити навколишньому світу кілька запитань.
За нашого життя подолали рак.
Люди побували на Марсі.
Всупереч внутрішнім конфліктам,
американська демократія вижила - за винятком Техасу.
Цього року багато хто приготує святкову вечерю на сонячній енергії.
Проте на кожну знайдену відповідь, з'являється нове питання.
Маямі змінюється прямо в нас під ногами.
Місто затоплює раз на чотири дні.
Багато хто обирає втечу.
А інші вирішують боротися за свій дім.
Так, це правда.
Моя цьогорічна молитва проста:
нехай наші лідери в Таллагассі врятують цей будинок,
щоб наступного року ми знову зустрілися тут у Маямі.
Також нагадую, що ми з мамою влаштовуємо
седер для кліматичних переселенців, він відбудеться у нашому храмі
цього тижня - уже п'ятий рік поспіль.
Запрошуємо вас усіх.
Завершимо словами миру.
Прошу вас встати.
Тато завжди казав,
що доктор Клубек - найкращий ортопед у південній Флориді.
Так.
Даліє, щиро дякую, що допомогла висаджувати дерева.
А хто хоче їхати?
Та з цим новим зонуванням незрозуміло, коли все вирішиться.
Так.
- Бережіть себе. - Взаємно.
- Будемо скучати. - Ще раз дякую.
Моя сім'я нікуди не поїде.
Ми прийдемо вас послухати, навіть борсаючись по вуха у воді.
Це... дуже мене тішить.
Дуже яскравий образ.
- Шабат шалом. - Шабат шалом.
О так.
Дякую.
Рабине. Гарріс Ґолдблат.
Ну, звісно.
- Це Ґабріела. - Ґабріело, вітаю.
- Давидів син. - Так.
А це моя дочка Алана.
Алана. Приємно познайомитись. Ласкаво просимо в Храм Ізраїлю.
Це Софі, моя помічниця.
- Вітаю. - Вітаю.
Ми відчули, що потребуємо змін.
Шабат шалом, рабине.
- Правильно сказала? - Саме так, Ґабріело.
Ви думаєте, що ми зберемося тут на наступний Песах? Справді?
Авжеж.
Чому? Ви не вірите в науку?
Алана хоче поговорити про свою бат-міцву.
Вона готувалася до неї в храмі Еману-Ел, але...
Навколо клятий апокаліпсис.
- Богу не байдуже до бат-міцви? - Алано.
Мені не байдуже.
І Богу також.
Рабине, нас чекають.
Авжеж.
Рівень моря чомусь не дотримується шабату.
Даруйте.
Рада зустрічі. Шабат шалом.
Серйозно, Алано? Серйозно?
Якщо треба, ми розберемось.
Авжеж.
Вибачте.
Вітав вашого сина у нашій громаді.
Познайомилися з нашою Аланою?
- Така серйозна. - Так, серйозна.
Це все її мати. Складна жінка. Краще б лишилась в Ізраїлі.
Я застерігав Гарріса.
Казав не одружуватися.
Алана сумує за своїм дитинством у Хайфі.
Вона сказала мені, що вважає себе громадянкою світу.
Це дуже чарівно, дуже космополітично.
Так. На жаль, вода в храмі не така чарівна.
- Треба щось робити... - Так.
...бо буде цвіль і непоправна шкода.
- Маю дві пропозиції. - Так.
Ти ходила в «Кастом»?
«Веґнер» і «Юнайтед». «Юнайтед» були востаннє.
- Сказали поставити постійні помпи... - Хто...
- ...бо це повториться. - Хто дешевший?
Спробуйте «Кастом».
Зверніться в «Кастом», як каже мій чоловік,
і не треба буде цих розмов.
- Краще «Веґнер». - Усе... Їй-богу.
Помпи дорогі,
і не варто планувати на майбутнє.
Помпи все вирішать.
Знаю, у нас мало коштів.
Коли люди переїжджають, то й внески зникають.
Але ми повинні планувати на майбутнє.
А точно буде майбутнє?
Ти щось чув?
У мене хороші передчуття щодо презентації.
Дуже позитивні.
Храм Ізраїлю багато робить для Маямі. Ми заслужили.
Що ж...
- ...вирішимо, і буде інакше. - «Веґнер».
Краще «Кастом».
ПЕРЕВІРТЕ ФІЛЬТР
Перепрошую, рабине.
Алано. Де твій батько?
Я сказала йому, що мене нудить.
Він, мабуть, думає, чи нема в мене харчового розладу.
- А що, є? - Бог за нами дивиться?
Так.
Мабуть, не буквально,
тому треба дбати одне про одного.
Ага, тільки я не про це.
Ви вважаєте, що ці потопи - покарання за погану поведінку?
Про яку саме поведінку мова?
Про всю.
- Інакше нащо Богу таке робити? - Що робити?
Підвищення рівня моря, посуха, втікачі, хвороби.
Він сердиться. Це точно.
Якщо Бог створив людей по своїй подобі, чому вони такі паскуди?
Чи ми до паскудства еволюціонували?
Ми самі обираємо, бути паскудами чи ні.
Тора каже, що Бог добрий і милосердний,
що його важко розсердити, і він непохитно дарує любов.
Моя мама розсердилася, бо тато хотів трахати Ґабріелу,
тому передозувалася знеболювальним і тепер на реабілітації.
Вона залежна від CRISPR-корекції шкіри, сідниць.
Гординя - смертний гріх.
У євреїв нема смертних гріхів. У нас просто гріхи.
І прощення.
Тато забудовує Мале Гаїті,
а тепер, коли вищі поверхи зросли в ціні,
він скуповує квартири й продає мільйонерам.
То йому все простять...
Алано.
Он де ти. Я думав, що ти пішла в туалет.
Я збрехала. У тебе навчилась.
Пишаєшся мною?
Пробачте. В Алани складний період.
У нас була дуже цікава розмова.
Заходь у будь-який час, якщо захочеш поговорити.
Алано.
Ти обрав клезмер
чи таки зупинився на Прінсі?
Ні, Прінс буде недоречний, ма.
Прінс завжди доречний.
- Ну... - «М'яко й мокро»? «Фіолетовий дощ»?
Мамо, ці пісні не про клімат.
Я обрав клезмер і чорно-білі фотографії.
Храм тепер басейн.
- Усі тікають. - Ні. Не всі, мамо.
Ми мусимо бути тут задля тих, хто лишається.
Не тільки для конгрегації. Ми дбаємо про всю громаду.
Коли вже нарешті і про тебе хтось подбає?
Де поділася та Емілі? Мені вона дуже подобалась.
Здається, переїхала в Альберту й живе в комуні.
У неї була така тепла усмішка.
- Може, в Альберті потрібен рабин? - Мамо, це Маямі.
Йому не дадуть зникнути.
Альфа, скільки цього року буде кліматичних утікачів?
За підрахунками, 2047 року буде 23 мільйони кліматичних утікачів.
Яке населення Маямі, Альфа?
Населення Маямі - 803 935 осіб.
А скільки з них гідні порятунку?
На жаль, не можу обчислити таку задачу.
- Можна зайти? - Я гола.
Хотів побажати на добраніч.
Дякую, тату. Це все змінює.
22 КВІТНЯ ДЕНЬ ЗЕМЛІ
РОЗКАЖИ ПРАВДУ
Прийшла відповідь від «Кастом», у них найнижчі ціни.
А Давид Ґолдблат дзвонив запитати про рішення щодо зонування.
Від них щось чути?
Хіба нас не мали повідомити на тижні?
Щойно оголосили, що зберігають Першу баптистську,
готель «Фонтейнблю» і собачий трек у Гаєлії.
Чекаємо далі.
- Містере Закер. - Софі, медсестра, вже тут.
- Вас чекає доктор Ша. - Я подзвоню.
Є стара пісня Clash «Should I Stay or Should I Go».
Знаєте її?
Люба, дай знати Лишатися мені чи йти?
Якщо скажеш, що ти моя
Лікарю, мабуть, я її не застав.
Веду до того, що факторів ризику стає більше.
Скоро літо. Сезон комарів.
Така сильна спека - стрес для мозку.
З таким минулим Маямі небезпечне для її здоров'я.
Усюди небезпечно. Серйозно.
Цього року буде найскладніший в історії сезон ураганів.
Страшні зміни орбіти Місяця.
Орбіта Місяця змінювалася з початку часів.
- І досі. - Зараз гірше.
- Так, не... Гей. - Лікар тобі сказав?
Так, сказав, ма. Ти точно цього хочеш?
Хочу?
Світу давно не цікаво, що я хочу.
Світ дбає лише про себе.
Тобі тут добре.
Ти любиш маджонґ і м'яких крабів.
Тепер таких готують в Дулуті, з цвітної капусти.
Дякую, докторе.
- Ти любиш доктора Ша, який тут. - Я переїжджаю в Мілвокі.
Прийняв пропозицію переселитися.
Непогана. Можу розказати детальніше.
Рушниця в подарунок.
Ні. Ви не хочете переїжджати в місце,
- де потрібна рушниця, щоб... - Усі мої друзі переїжджають
або в Мілвокі, або в Дулут. Або на цвинтар.
Ваша мама каже, що має сестру в Чикаґо.
Ти ж її ненавидиш.
Тепер надто жарко для ненависті, Маршале.
Краще сісти на перший корабель з міста, ніж не сісти взагалі.
- Мені їхати з тобою. - Сонце, ти не можеш.
Ти потрібен людям. Тебе всі люблять.
Як ти завжди кажеш?
- «Заспокоїти стурбованих...» - «І стурбувати спокійних». Так.
Точно.
Духовний рятувальник,
який витягує людей зі збентеження й відчаю.
Ти покинув Ізраїль, щоб дбати про мене.
Тепер я покидаю Маямі...
щоб по-своєму подбати про тебе.
17 червня 2047 року.
Сьогоднішній прогноз для Маямі: помірна хмарність,
температура 33 градуси та 70% вологості.
Райони, закриті через затоплення:
Оушен-Драйв на південь від П'ятої вулиці,
Корал-Вей між Двадцять другою й I-95.
Саут-Біч і Вірджинія-Кей лишаються закритими.
Мені потрібна нова дата бат-міцви.
Мій день зайняв якийсь Макс Боренстайн,
а я вже вивчила тогоденний уривок. Історію про Ноя.
Так. Ми з Максом саме її проходимо.
Історію про Ноя й заповіт.
- Люблю її. - Прекрасна оповідь про відродження.
Цікавий погляд.
А Макс не хоче взяти іншу дату?
Я можу переконати тата заплатити йому, щоб помінятися,
якщо пообіцяю не ховати протизаплідні Ґабріели.
Як ти почувалася б, якби я погодився?
А ви як почувалися б?
Оберемо для тебе нову дату...
і новий уривок з Тори.
Щось наприкінці Книги Буття.
Про що уривок?
Про часи великого занепаду, справедливість
і покарання, яке відповідає природі злочину.
Те, що ми звемо «middah keneged middah».
Віриш чи ні, але на свою бар-міцву я читав той самий уривок.
Він іще вільний?
Ґорінси погодилися на переселення у Вінніпеґ,
тому, якщо хочеш, дата твоя.
Рабине, дзвонять зі штату.
Алано, поки що почитай і скажи, чи тобі подобається.
- Софі, можеш... - Так.
- Ходімо. - Вітаю.
Це прекрасно...
Це дуже особливий уривок.
Ти знала, що сам рабин...
Рабине Закер, на жаль,
поки що Храм Ізраїлю не є кандидатом на збереження
Департаментом контролю рівня моря.
Якщо ви вважаєте, що сталася помилка...
Чорт.
Даруйте. Не знала, що тут хтось є.
- Хто ви? - Джулія. Сантехнік.
Маршал. Рабин.
Невже? Ще не зустрічала справжнього рабина.
Вибачте, що перервала вашу розмову з Богом.
Ні, Бог міг обрати для вас кращого рабина для першої зустрічі.
Цікаво, чи Бог знає,
де краще встановити датчик вологості для помп.
Може, у тій шафі?
Там ми тримаємо Тору.
Якщо вона торкнеться підлоги, мені доведеться 40 днів голодувати,
тому це не шафа.
Можна глянути?
Ця Тора пережила пожежу в Ізраїлі.
Лісову пожежу біля табору втікачів.
Отримав її в день, коли став рабином.
Що тут пише?
Усе, що потрібно знати, щоб прожити праведне, щасливе життя.
Так усе і є?
Що?
Ви щасливі?
Двічі вмочимо петрушку в солону воду.
Важко забути про океан. Який мочить нас.
Чотири рази за тиждень.
Ще одне запитання.
- Я думала, що їх три. - Так.
У книзі пише, що чотири.
Це ж чотири питання, Ґабріело.
Не бикуй, тату.
Він не бикує, а навчає.
Коли людина в кожному реченні звертається до когось на ім'я, мамо,
це, мамо, називається «бикувати».
Прочитай четверте питання, Алано. Я слухаю.
«В інші дні ми вечеряємо, як собі хочемо.
То чому цього вечора сидимо за столом, схилившись?»
Хочеш відповісти?
О, добре.
«Відповідь криється у древньому Римі,
коли багатії мали звичай їсти,
лежачи на дивані й опираючись на лікоть,
поки їх годували раби й слуги.
Наш народ вважав такі розслаблені обіди
свідченням свободи й достатку,
тому під час седеру ми схиляємося на один бік:
щоб нагадати про те, як наш народ прагнув свободи».
Я не буду нахилятись.
Чому, сонце? Що таке?
Бо прямо зараз багато людей у Маямі
працюють за зарплати, які не покривають прожитковий мінімум,
щоб інші могли грати в гольф.
А дехто постійно гарує,
щоб забезпечити своїх дочок, батьків і колишніх дружин,
але все одно мусить щовечора відчувати дискомфорт у власному домі
через те, що мав нахабність досягти в житті успіху.
Маю ще одне запитання.
У нас тільки чотири запитання. Ти впоралася. Будемо їсти.
Я поставлю своє запитання.
Чому Бог так з нами чинить?
Таке моє питання.
Як чинить? Як... Як з нами чинить Бог?
Тату, ти жартуєш?
Ти не бачиш, що навколо коїться?
Ти не...
- О, золотко. - Алано.
- Алано, сонце. - Ні, не йди.
Алано.
Ти правильно сказала про людей у Маямі.
- Ти співчутлива. - Що?
Радий, що в тебе син?
Так.
Наллємо вина.
Передасте келих?
Отак.
Ізабель?
Перелічи лиха, Маршале.
Дуже люблю цю частину. Наприкінці Бог звільняє рабів.
Хоч він, здавалося, не надто поспішав.
Ми радіємо звільненню з рабства,
але пам'ятаємо, що свобода далася нам важко
і її можуть у будь-яку мить забрати.
Тому цінуймо час, який ми проводимо разом.
Можливо, востаннє.
Як добре, що бездомні це почули. Боже.
Софі.
Ми наливаємо по краплі вина за кожне лихо, яке називаємо.
Кров. Жаби.
Воші. Комахи.
Мор, виразки, бурі,
сарана, тьма й смерть первістків.
Мабуть, воші й сарану можна було б об'єднати.
Було б дев'ять лих.
На Песах не висловлюють пропозицій.
Знаєте що? Цього року я б дещо додав.
Корумпований уряд, зміни орбіти Місяця...
спека, підвищення рівня моря.
- Амінь! - Амінь.
Можна оскаржити рішення, рабине.
То надія є?
Ми вибралися з Єгипту. Завжди є надія.
Завдяки пожертві вашого батька
ми зуміли встановити цей вітраж.
Він любив цей храм.
Він усе б віддав, щоб нас урятувати.
Як і моя родина.
Ми всі вдячні за щедрі дарунки Ґолдблатів.
Пам'ятаю, як ви прийшли у раду.
Я сумнівався, але ваш батько мене переконав.
Зрозумій правильно: я радію, що ми вас найняли.
Хоч ви й обісралися на презентації.
Я готую оскарження. Передові лідери...
- Оскарження? Он як. - ...з різних релігійних громад...
А що, не оскаржувати?
Знаєте, чому рятують «Фонтейнблю»?
Або собачий трек?
Чи храм вашого друга, отця Мак-Ґі?
Чи всі ті місця на бульварі Біскейн?
Знаєте чому?
Це Флорида, рабине. Це не рай.
Щоб не намочити ноги, треба забруднити руки.
Не розумію, що ви пропонуєте.
Пропоную подзвонити моєму синові.
Бо він усе залагодить.
- А... - Гарріс - хороший хлопець, рабине.
Дурного не порадить.
Так.
Вона сказала: «Чому Бог так з нами чинить?»
Так, а тоді побігла в кімнату й слухала прогноз погоди.
Чому Бог так з нами чинить?
Вона говорила нечітко,
але склалося враження, що йдеться про щось погане.
Що Бог на нас сердиться. Особливо на мене.
Це просто запитання.
Ви казали, що добре ставити питання.
Так, але треба ставити правильні питання.
Дозволь переговорити з рабином наодинці.
Добре.
Як...
Я вас проведу.
Чим можу помогти?
Власне, рабине, батько сказав, що це я можу вам помогти.
Ці політики.
Брудний бізнес.
Ви не хочете мати з таким справу, повірте.
Я люблю свою роботу.
Авжеж, і ви чудово справляєтеся.
Ваша увага вже позитивно вплинула на Алану,
а з нею буває складно.
Ну, як і з усіма в її віці.
Ми цінуємо вашу роботу й вклад у цю громаду.
Ви справжній гуманіст. «Mensch», як би сказав мій батько.
«Mensch». Найвища похвала.
Нікому не буде краще, якщо храм потоне, рабине.
Нікому.
У цьому ми згодні. Правда ж?
Нікому.
Добре.
Який у тебе уривок?
Содом і Гоморра.
Про що це?
Бог спалює обидва міста дотла. Стирає їх з лиця землі.
І рятує Лота, але перетворює його дружину на соляний стовп,
бо вона, здається, щось забула вдома.
Жорстко.
- До речі, я Макс. Як тебе звуть? - Алана.
У тебе про Ноя і його заповіт?
«Я веселку Свою дав у хмарі,
і стане вона за знак заповіту між мною та землею».
Серйозно?
І нічого про цьогорічне цвітіння червоних водоростей у Тампі
чи знебарвлення рифів у затоці Біскейн?
Татів пірнальний бізнес торік збанкрутував.
Рифи мертві.
Приходь на мою бат-міцву.
Я детально розкажу про гріхи людства
і божественну розплату.
Тобі точно буде цікаво.
Дякую, мене рідко кудись кличуть.
Алана Ґолдблат.
Гляньте на температуру.
Ще навіть не середина століття, а ми вже перейшли межу 1,8 градуса.
Сезон ураганів раніше починався в серпні. Тепер - у квітні.
Якщо Бог розламає льодовик Твейтса в Антарктиці...
- Так. То... це Бог робить? - ...то рівень моря підніметься...
Хіба це не Божий льодовик?
То твоє запитання: «Чому Бог так чинить?»
Чи, може: «Чому Бог це все не зупинить?»
Краще поставимо запитання: «Чому ми це все не зупинимо?»
Хіба ні? Може, це й наш льодовик.
Добре. Ви маєте відповідь?
Мудра Алана Ґолдблат якось сказала:
«Може, люди просто паскуди».
Льняні блузи лиши. У Чикаґо холодно.
Тільки кашемір.
Так. Ти ж розумієш, що навіть у Чикаґо буває тепло.
Краще візьми льон.
Я скучатиму за цим місцем.
А воно за тобою.
На новій мапі лишилося хіба Мале Гаїті.
Якби ж синагогу перенесли туди.
Власне, я маю причини вірити,
що храм таки збережуть.
Храм Ізраїлю вистоїть.
Кладу льон.
Я знаю, що ти на все готовий, щоб його врятувати.
Коли дізнаєшся?
З дня на день.
Альфа, яке покарання за спробу дати хабар
чиновнику в штаті Флорида?
Хабар - злочин другого ступеня,
який карається позбавленням волі на строк до 15 років
і штрафом у розмірі 20 000 доларів.
Належить до сьомої категорії за флоридським кримінальним...
Світ дбає про себе.
Думаєте, що ми зберемося на наступний Песах?
Постійні помпи...
Ти спробуєш його врятувати.
Це повториться.
Хоч ви й обісралися на презентації.
- «Веґнер». - Рабине,
- це я вам допоможу. - Дорого.
Це Флорида.
Щоб не намочити ноги, треба забруднити руки.
Я співаю під дощем
Просто співаю під дощем
Яке прекрасне відчуття
Яке щастя
Я всміхаюся Похмурим хмарам угорі
На серці сонце А я готовий до любові
Нехай грозові хмари женуть
Звідси всіх
Виходь під дощ З усмішкою на лиці
Я іду алеєю Радісно приспівуючи
Я співаю Співаю під дощем
Вітаю, рабине Закер.
Департамент контролю рівня моря мав можливість переглянути
заявку Храму Ізраїлю на збереження,
і в нас хороша новина.
У такі часи, як зараз, виникає спокуса
повернутися до думки про обраний народ.
Обраний для чого?
Обраний...
щоб вижити.
З радістю заявляю, що наш храм не буде зруйновано.
Славимо Господа за те,
що зберіг наш духовний дім,
і приймаємо відповідальність за нього.
Дякуємо нашим лідерам в Таллагассі за цю благу вістку.
NoYeFe-77.
Закликаю всіх, хто ще не встиг, вакцинуватися,
і повідомляти про застої води в центри боротьби з комарами.
- Рабине. - Так.
Це Бог урятував храм чи люди? Конкретна людина?
- Чому ти... - Спершу годуєте, а потім кидаєте?
- Даруйте? - Як вам не соромно, рабине.
- Я не знаю... - Ми вам довіряли! Усім вам!
Ви заслужили на все, що буде!
- Зачекайте, що... - Знаєте, що буде?
Вас гнатиме в шию соціальна служба!
Містере Ґолдблат, ви в нормі?
- Що? - Жахливий комариний укус.
Ні, це жировик. Вони в мене постійно.
З вами хоче поговорити мій син.
Добре.
У що ви мене втягли?
Коли хтось перемагає, інший програє. Так пише в Торі.
Ні, це в баскетболі, а не в Торі.
Не знаю, чи це зарадить, але я не знав, що синагогу збережуть
замість центру бездомних,
але влада не може врятувати все, рабине.
На таке здатен тільки Бог, як я розумію.
І куди цим людям іти?
Не сприйміть за грубість,
але вони, власне, й так були бездомні.
Нехай будуть бездомні деінде.
Ми перемогли, рабине. Краще думайте про це.
Думайте про те, скільки добра зможете зробити.
Альфа, знайди всю інформацію про Маршала Закера.
Соцмережі, статті, інтерв'ю, власність?
Усе.
Конференція Альфа 17 липня 2037 року.
Ми живемо в часи кризи.
Недалеко звідси
кліматичні переселенці потребують їжі й води.
Не сумнівайтесь...
- Іди геть. - Як казав Елі Візель:
- Дідусь, сонце. - «Ми повинні обрати сторону.
Він помер.
Нейтральність помагає агресору, а не жертві».
Він казав, що це жировик. Хто помирає через жировик?
Мамо, лікар казав, що це був комариний укус.
- Комариний укус. - Що далі, рабине?
Комахи. Потопи. Спека.
Уся Джорджія палає. Голод у Латинській Америці.
Війни в Індонезії.
Ви все ще не вважаєте, що Бог привертає нашу увагу?
Наша увага має завжди бути з Богом. І в хороші часи, і в погані.
Що ближче ми до Господа, то ближче Він до нас.
Так діє любов.
Алана правду каже, рабине. Куди котиться наш світ?
Ну...
- помер чоловік. - Так.
Могутній чоловік.
- Могутній. - Чоловік, який...
який змінив світ.
Ну...
Але всі ми вмремо.
Це не трагедія життя, а його кінець.
Життя цінне, бо закінчується.
Усе, що я можу сказати...
...інколи вірити - це йти далі, не отримуючи відповіді,
проте твердо знаючи, що відповідь з'явиться.
У свій час.
- Так? - З дороги.
- Що ви робите? - Ми по Гарріса Ґолдблата.
Ви не можете...
Гаррісе Ґолдблат, це ФБР.
Вас арештовано. Маєте право мовчати.
У нього помер батько.
Чоловік горює.
- Гаррісе, не ускладнюйте. - Вибачте.
Що діється? Я тутешній рабин.
- Містера Гарріса арештовано. - За що?
Підкуп чиновника. Спроба дати хабар.
- Гаррісе. - Рекет. Вимагання.
- Я не вірю. - Я все робив для тебе.
І для тебе.
І для вас, рабине. Зробив усе необхідне.
Усе тоне.
Вочевидь, з вас усіх плавати вмію лише я.
Що ж таке?
- Сонце, усе гаразд. - «Усе гаразд»?
Зупиніть...
Зупиніть цих...
Ураган Стенлі - 41-й ураган 2047 року.
Він перетне берегову лінію як ураган четвертої категорії
і принесе вітри, швидкість яких досягне 241 км на годину,
та штормові хвилі до семи метрів.
Сильні дощі призведуть до затоплення,
тому просимо мешканців низин Маямі евакуюватися вище.
Сьогодні Алана Ґолдблат вступає у нашу конгрегацію
у день своєї бат-міцви.
Вона стає дочкою заповідей
і відтепер офіційно відповідає за свої дії
перед очима нашої громади та Бога.
Алана - наполеглива учениця в пошуку правди.
Сьогодні Алана розкаже нам
про знищення Содома й Гоморри.
Буття 19.
Ви всі знаєте, що Бог спалив Содом і Гоморру дотла
і вбив 65 000 людей, але моє питання: «Чому?»
Чим вони на таке заслужили?
Рабини говорять про «middah keneged middah».
«Покарання, рівносильне злочину».
Чи були вони егоїстичні? Жорстокі?
Матеріалістичні й нескромні?
Чим вони відрізнялися від нас?
Ви справді вважали, що Бог вас не покарає?
Ні.
Нас затоплює п'ять разів на тиждень, а будинки ледь стоять,
бо наше місто пливе на тілах бідних.
Тому не сумнівайтеся.
Розплата четвертої категорії мчить на нас зі швидкістю 246 км на годину,
її звуть Стен, і це сорок перший ураган за рік.
- «Нахер ваш заповіт», - сказав Господь. - Так.
Алано, досить.
Бог очистить планету й почне спочатку.
І кого він урятує на цей раз?
Точно не мого батька. Він дає хабарі чиновникам.
Я не маю часу чекати на суд Божий.
Усе гаразд. Зробимо перерву.
Тому я здала його копам.
- Зупиніть її. - Тихо.
Алано, не треба.
Нагадую тобі: як дочка заповідей
ти повинна поважати батька й матір.
- Я вам теж про щось нагадаю. - Тихо. Усе гаразд.
- Альфа, ввімкни Маршала Закера... - Ми вернемося...
...17 липня 2037 року.
Ми живемо в часи кризи.
Недалеко звідси
переміщеним через клімат людям потрібні харчі й вода.
Не сумнівайтеся:
лідери, які не намагаються вплинути на ситуацію, стають співучасниками.
Як казав Елі Візель: «Ми повинні обрати сторону.
Нейтральність помагає агресору, а не жертві».
Але ви покинули Ізраїль.
Лишили втікачів самих.
Ти не знаєш, що я пережив в Ізраїлі.
- І чому поїхав. - Я знаю, що недавно ви промовчали,
прямо тут, у Маямі,
коли бездомні, яких ви так любите, втратили домівку.
- Я не знав. - Або не хотіли знати.
Ви не можете піти.
Авжеж можу. Я осоромився перед громадою.
То 13-річна дівчинка буде нам вказувати, хто ми у світі?
Нехай стає рабином. Принаймні вона не зрадила бездомних.
Не бачу проблеми. Ми будемо кращими людьми,
якщо мовчки потонемо під хвилями?
Може, Алана Ґолдблат каже правду. Може, це таки Содом і Гоморра.
Ви про що, рабине? Ніхто на соляний стовп не перетвориться.
Нас обрали для збереження.
Що... Як ви й казали, ми побачимося в Маямі через рік.
Що за чорт?
Твого тата посадять у тюрму?
Тюрму в Маямі затопило,
тому після моєї бат-міцви його переведуть у Рейфорд.
- То тепер ти сирота? - Не зовсім.
У тата лишився один човен. Скоро вирушаємо.
Альфа, коли Стенлі вийде на берег?
ВИХІД НА БЕРЕГ 20:00
Ураган Стенлі має вийти на берег о 20:00.
Штормова хвиля перевищить вісім метрів в околицях Маямі.
А дамба? Вона ж вистоїть?
Дамба в затоці Біскейн здатна
витримати штормову хвилю до семи з половиною метрів.
Алано, Макс уже мусить іти.
Тобі пора.
- Ми ще побачимось? - Хтозна.
Пішли вони. Ти врятував синагогу.
Думаєш, в інших релігій нема проблем?
Мамо.
Батько б дуже тобою пишався.
- Ти ж знаєш? - Мамо, чому ти використовуєш аватар?
Що таке «атабар»?
- Щось пов'язане з сексом? - Ні.
Може, тобі допоможе сестра?
Вертайся в храм і скажи тій Марґо Тіллман,
що мама знає, як вона колись дрочила
тому гольфісту в Мар-а-Лаґо.
У новинах кажуть, що треба евакуюватися,
тому добре, що ти поїхала.
Я думала, що ти духовний рятувальник.
Ти потрібен людям.
Людям у Храмі Ізраїлю потрібен рабин.
Ні, мамо, я більше не їхній рабин.
- Я тебе не чую. Ти сказав, що... - Я сказав, що більше не їхній рабин.
А хто ти тоді?
Вертайся в храм і скажи...
Тривога.
Ураган Стенлі прорвав дамбу в затоці Біскейн.
Радимо лишатися на висоті.
ХРАМ
- Вітаю. - Вітаю.
Не знала, кому дзвонити. Помпи зламалися. Забагато води.
Тора.
Так.
Можете...
Добре.
- Накрийте. - Так, точно. Те, що треба.
Просто... Так добре?
Це поможе.
- Так... годиться. - Ага.
Треба забиратися.
У місті почалася буря.
- Обережно. - Або ви, або я.
Дуже швидко почався потоп.
Рівень води піднявся, і рабин пішов у синагогу,
щоб урятувати Тору.
Рабин вийшов надвір
і побачив м'ясника Мойшу в каное.
«Сідайте, рабине».
- А ваша машина? - Ага.
Рівень води різко зростав.
«Ні, - сказав рабин. - Я вірю в Господа. Він мене врятує».
Але води більшало.
Гляньте туди, рабине.
Власне, я більше не рабин.
Дивіться.
- Нас видно? - Не знаю.
Агов!
- Агов! - Сюди!
Гей! Що нам робити?
Ходімо нагору.
Рабин намагається винести Тору вище,
а тоді бачить кравця Беньяміна на моторному човні.
«Сідайте, рабине. Треба звідси тікати.
Дамбу от-от прорве».
Але рабин відмовляється.
«Я вірю в Тору. Господь мене порятує».
Рабине, дозвольте помогти.
Звіть мене просто Маршал.
Буду дуже вдячний.
І дамбу прориває.
Вода заливає місто, зносить все на своєму шляху.
Проте рабин не відпускає Тори, а вода несе його геть
і врешті викидає
на найвищу гілку найвищого дерева...
...де нізвідки з'являється гелікоптер.
Гей!
Рятувальник говорить до нього через мегафон:
- Гей! - «Хапайтеся, рабине!
Це ваш останній шанс!»
Але рабин наполягає, що Господь його врятує.
- І звісно, він тоне. - Агов!
Як побожний чоловік рабин потрапляє в рай, де запитує:
«Господи, моя віра в тебе була непохитна.
Чому ти не врятував мене під час потопу?»
Рабине, завершіть історію.
ТАЛЛАГАССІ
Бог обернувся до рабина й сказав:
«Я послав тобі два човни й гелікоптер. Що ще ти хотів?»
Тепер ми всі бездомні, рабине.
Мені жаль, Елайджо.
Ви вижили.
Як і ти.
Радію, що ви вижили.
Взаємно.
Рабине, ви так мені й не відповіли.
На яке із запитань, Алано? Ти ставила багато.
Якщо Бог нас любить, чому не втрутиться? Нащо стільки болю?
Так, нащо?
Мойсей поставив Богу те саме запитання.
«Чому стільки болю?
Якщо ти такий могутній, чому все не зупиниш?»
І Бог відповів?
Так.
І як?
По суті, він сказав: «Я б розповів, але ти не зрозумієш,
бо ти людина, а я Бог».
І все? Отака відповідь?
Що ми люди? Інакше й бути не може.
Як на мене, відповідь така...
Усе залежить від нас.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ КЕТРІН КЕЙТС 1948-2022
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська