- Říkal jste něco, pane rabíne? - Jen se modlím.
- Na to existuje modlitba? - Na všechno, Sophie.
Ano, existuje modlitba za to, aby synagoga nespadla do oceánu.
- Pane. - Zdravím.
Tudy.
Děti. Dobrý nápad, reverende.
Díky moc, reverende. To byla krása.
Děkuji.
Jdete jenom vy dva?
Žádní hudebníci? Hologramy?
Virtuální realita? Rozšířená realita? Občerstvení?
Jenom my dva.
ÚŘAD PRO SNÍŽENÍ HLADINY MOŘÍ
Stavba synagogy Temple Israel začala před sto lety.
Její základ tvořily naděje a víra.
Její stavitelé přežili holokaust a přišli na Jižní Floridu.
S každou cihlou prohlásili: „Toto je náš domov, sem patříme.“
Vím, že nelze zachránit všechny stavby, a proto jsem za vámi dnes přišel,
jelikož doufám, že úřad pro snížení hladiny moří
posoudí naši žádost o ochranu kladně.
ZÁPLAVOVÉ ÚZEMÍ PŘEDPOVĚĎ
Věřím v sílu fyzické přítomnosti a jsem vám vděčný, že tu dnes můžu být.
ZMĚNA GLOBÁLNÍ TEPLOTY +1,83 °C
ZVÝŠENÍ HLADINY MOŘÍ V TOMTO STOLETÍ +38,61 CM
PŘEDZVĚSTI
URČENO K DEMOLICI
Ležely přímo tady, sakra.
Byl jsem na CRISPR Miami, přijel jsem domů, pak jsem šel...
Alpho, kde mám klíče?
V zájmu bezpečnosti není Alpha na hledání klíčů nastavena.
Tak si trhni, Alpho.
Zkus se pomodlit.
Alpho, ví Bůh, kde táta ztratil klíče?
Alpha za hypotetické bohy nemluví.
Gabby, dónde está mis „llavas“?
Jsou to llaves, zlato. Ale lepší než včera.
Podle webu si máme vzít toto.
Nepsali tam, kde mám klíče?
Třeba ti je Bůh schoval, protože tě nechce vidět osobně.
Tak dost.
- Babička a děda mají Temple Israel rádi. - Temple Emanu-El byl fajn.
Ten pro nás teď není vhodný.
Protože tam vědí, cos udělal mámě?
- Proč takový věci musíš říkat? - Myslíš pravdu?
Tady jsou.
Vem si ty holínky, holčičko. A běž do auta.
Je čas se ptát.
Pro nás židy je otazník odjakživa nejoblíbenějším interpunkčním znaménkem.
Svátek pesach začíná
a my se opět začínáme vyptávat na svět okolo nás.
Za našeho života byla poražena rakovina.
Lidstvo vstoupilo na Mars.
Navzdory řadě útoků zevnitř
americká demokracie stále přežívá, byť bez Texasu.
Letos si většinu svátečních pokrmů uvaříme pomocí sluneční energie.
Přesto se s každou zodpovězenou otázkou objeví nějaká nová.
Miami doslova ztrácí pevnou půdu pod nohama.
Město je každý čtvrtý den pod vodou.
Pro mnohé je čas na exodus.
Pro jiné je čas se tomu postavit a bojovat za náš domov.
Jo, pravda.
Má modlitba je letos prostá.
Modlím se, aby představitelé v Tallahassee tuto stavbu zachránili
a abychom za rok byli všichni pospolu tady v Miami.
Jen připomínám, že se svou matkou v synagoze
pořádám seder pro klimatické migranty.
Tento týden, už pátý rok v řadě.
Všichni jsou zváni.
Zakončíme to slovy míru.
Prosím, povstaňte.
Táta vždycky říkal, že pan doktor Klubeck je ten nejlepší podiatr na Floridě.
Fakt. A Dahlio, děkuji za pomoc při sázení těch stromů.
Nikdo nechce odejít.
Ale při tom nesmyslném třídění budov nejde čekat, až se to vyřeší.
Jo.
- Ať se vám daří. - Vám taky.
- Budete nám chybět. - Díky.
Má rodina neodjede.
Přišli bychom si vás poslechnout, i kdybychom měli šlapat vodu.
To je povzbudivé.
Umím si to živě představit.
- Šabat šalom. - Šabat šalom.
Jo.
Děkuju.
Pane rabíne. Harris Goldblatt.
Ano, jistě.
- A Gabriela. - Dobrý den.
- Davidův syn. - Jo.
A to je moje dcera Alana.
Alano. Moc mě těší. Vítejte v Temple Israel.
To je Sophie, moje asistentka.
- Vítejte. - Zdravím.
Potřebovali jsme něco odlišného.
Šabat šalom, pane rabíne.
- Říkám to správně? - Jo, dokonale, Gabrielo.
Myslíte, že tu o příštím pesachu všichni budeme? Fakt?
Samozřejmě.
Vy nevěříte vědě?
Alana s vámi chce probrat svou bat micvu.
Připravovala se v Temple Emanu-El, ale...
Sakra, nastala apokalypsa.
- Bůh řeší bat micvy? - Alano.
Já je řeším.
A podle mě i Bůh.
- Čekají na vás, pane rabíne. - Ano. Jistě.
Mořská hladina zřejmě šabat nedrží.
- Omluvte mě. - Těšilo nás. Šabat šalom.
To jako fakt, Alano? Fakt?
Postaráme se o to.
Samozřejmě.
Promiňte. Přivítal jsem vašeho syna v kongregaci.
Viděl jste naši Alanku?
- Je hrozně vážná. - Jo. To je.
Za to může její matka. Dělá potíže. Měla zůstat v Izraeli.
Říkal jsem Harrisovi, ať si ji nebere.
Podle mě je Alaně smutno po dětství v Haifě.
Řekla mi, že se považuje za světoobčanku.
Připadá mi to půvabné. Takové kosmopolitní.
Ano. Ale ta voda ve svatyni půvabná není.
- Musíme rychle něco udělat. - Ano.
Předejít plísni a poškození.
- Mám dvě nabídky. - Ano.
Oslovila jsi Kustom, jak jsem říkal?
Wagner a United. United to dělal minule.
- Máme tam dát čerpadla. - Kdo...
- Bude se to opakovat. - Kdo je nejlevnější?
Zkusme Kustom.
Zkusme Kustom, jak říká manžel, a nebudeme to muset řešit.
- Wagner je lepší. - Prosím tě.
Čerpadla jsou drahá a za budoucnost utrácet nechceme.
Čerpadla to spraví.
Vím, že máme málo peněz.
Až zmizí lidi, zmizí i příspěvky.
Ale do budoucna plánovat musíme.
Máme budoucnost? Určitě?
Ty něco víš?
Mám z té prezentace dobrý pocit.
Velmi pozitivní.
Temple Israel městu pomáhá. Zasloužíme si zůstat.
- No, museli bychom to opravit. - Zvolíme Wagnera.
- Zkusme Kustom. - Ale Kustom...
ZKONTROLUJTE FILTR
Promiňte, pane rabíne.
Alano. Kde máš tátu?
Řekla jsem mu, že je mi špatně.
Asi přemýšlí, jestli nemám poruchu příjmu potravy.
- A máš? - Bůh na nás dohlíží?
Ano.
Možná ne doslova, ale my na sebe navzájem dohlížet musíme.
Jasně. Na to jsem se ale neptala.
Myslíte, že ty záplavy jsou trest za naše špatné chování?
Jaké chování máš na mysli?
To všechno.
- Proč by to jinak Bůh dělal? - Co přesně?
Stoupá mořská hladina, je sucho, plno uprchlíků a nemocí.
Zlobí se. Musí se zlobit.
Jestli Bůh stvořil člověka k obrazu svému, proč jsou lidi nemožní?
Nebo jsme se tak jenom vyvinuli?
Podle mě máme možnost si vybrat, jestli nemožní budeme nebo ne.
Podle Tóry je Bůh milosrdný, dobrotivý,
trpělivý a překypuje neochvějnou láskou.
Máma se naštvala, protože táta začal šukat s Gabrielou,
předávkovala se práškama na bolest a teď je na léčení.
Je taky závislá na těch modifikacích CRISPR. Pleť, zadek...
Marnivost je smrtelný hřích.
Židé smrtelné hříchy neznají. Máme prostě jen hříchy.
A taky odpuštění.
Táta dělá developera v Little Haiti,
a když jsou teď výš položené pozemky dražší,
skupují všechny ty byty a prodávají je milionářům.
- Bude mu odpuštěno za všechno, co... - Alano?
Tady jsi. Myslel jsem, žes šla na záchod.
Lhala jsem. To znám od tebe. Jsi na mě hrdý?
Promiňte. Alana je teď pořád ve stresu.
Byl to příjemný rozhovor.
Přijď za mnou, kdykoliv si budeš chtít popovídat.
Alano.
Použil jsi klezmer, nebo toho Prince?
Ne, Prince se na to moc nehodil, mami.
Prince se hodí vždycky, Marshalle.
- No... - „Hebká a vlhká“? „Fialový déšť“?
To nejsou písně o klimatu.
Vybral jsem klezmer a nějaké černobílé fotky.
Ze svatyně je bazén.
- Všichni odjíždějí. - Všichni ne, mami.
A my tu budeme pro ty, co zůstanou.
Nejen kvůli kongregaci. Postaráme se o celou komunitu.
Byla bych ráda, kdyby sis našel někoho, kdo se postará o tebe.
Co se stalo s tou Emily? Ta se mi moc líbila.
Myslím, že se odstěhovala do Alberty a žije v komuně.
Ta měla moc hřejivý úsměv.
- Třeba v Albertě potřebují rabína. - Mami, jsme v Miami.
Nedovolí, aby jen tak zmizelo.
Alpho, kolik bude letos klimatických uprchlíků?
Odhaduje se, že v roce 2047 bude 23 milionů klimatických uprchlíků.
Kolik má Miami obyvatel, Alpho?
Miami má 803 935 obyvatel.
A kolik z nich si zaslouží zachránit?
Takový výpočet nemohu provést.
- Můžu dál? - Nejsem oblečená.
- Chtěl jsem ti popřát dobrou noc. - Díky. Tím to napravíš.
22. DUBNA DEN ZEMĚ
MLUV PRAVDU
Přišla nabídka od Kustomu a je rozhodně nejnižší.
A David Goldblatt se ptal na to rozhodnutí o územním plánu.
Už něco víme?
Neměl se úřad ozvat tento týden?
Zrovna oznámili, že zachrání baptistický kostel,
hotel Fontainebleau a závodní dráhu v Hialeah.
Další oznámí později.
- Pane Zuckere? - Sophie, je tu sestra.
- Doktor Shah čeká. - Zatím.
The Clash mají písničku „Should I Stay or Should I Go“.
Znáte ji?
Lásko, musíš mi dát vědět. Mám zůstat, nebo odjet?
Když mi řekneš, že jsi má...
To jsem asi ještě nebyl na světě.
Jde o to, že přibývají rizikové faktory.
Blíží se léto. Sezóna komárů.
Horké dny jsou stresor pro mozek.
A vzhledem k její anamnéze je pro ni Miami nebezpečné.
Bezpečno není nikde. No tak.
Letošní hurikánová sezóna má být zatím nejhorší.
Měsíc se kýve jako blázen.
- Měsíc se přece kýve odjakživa. - Ale teď to bude horší.
- Jo, nemůže... Ahoj. - Pan doktor už ti to asi řekl.
Jo, řekl, mami. Určitě to tak chceš?
Chci?
Svět už nezajímá, co chci.
Svět se stará jen sám o sebe.
Máš to tu ráda.
Máš ráda madžong. Kraby s měkkým krunýřem.
Ty teď dělají v Duluthu. Z květáku.
Děkuji.
- Máš ráda pana doktora. Ten je tady. - Stěhuju se do Milwaukee.
Kývl jsem na nabídku relokace.
Není špatná. Můžu vám říct podrobnosti.
Jako bonus přihodili samopal.
Ne. Nechceš se stěhovat někam,
- kde potřebuješ samopal... - Relokují se všichni moji přátelé.
Buď do Milwaukee, nebo do Duluthu. Anebo na hřbitov.
Vaše máma má prý sestru v Chicagu.
Nenávidíš ji, ne?
Na to, abych někoho nenáviděla, je v dnešní době moc velké horko.
Bude lepší být mezi prvními, co odjedou, než nakonec neodjet vůbec.
- Chceš, abych jel s tebou? - Ale zlatíčko. To nemůžeš.
Lidi tě tady potřebují. Mají tě rádi.
Co to vždycky říkáš?
- „Zajisti pohodlí postiženým...“ - „...a postihuj pohodlné.“ Jo.
Jo.
Jsi duchovní záchranář,
který lidi zachraňuje před utonutím v chaosu a zoufalství.
Odjel jsi z Izraele, aby ses o mě postaral.
Třeba se tím, že teď odjedu z Miami,
postarám já o tebe.
Sedmnáctého června 2047.
V Miami dnes bude polojasno,
teploty dosáhnou 34 stupňů a vlhkost 70 %.
Následující oblasti jsou uzavřeny kvůli záplavám:
Ocean Drive jižně od 5. ulice
a Coral Way mezi 22. ulicí a dálnicí I-95.
South Beach a Virginia Key jsou uzavřeny i nadále.
Asi svoji bat micvu potřebuju posunout.
Nějaký Max Borenstein už má zamluvené moje datum
a já už se naučila tu část na ten den. Příběh o Noemovi.
Ano. S Maxem na tom děláme.
Příběh o Noemovi a smlouvě.
- Ten je super. - Jo, je to krásný příběh o obrodě.
I tak se to dá vyložit.
Nechtěl by to Max mít v jiný den?
Přemluvila bych tátu, aby mu za tu výměnu zaplatil,
když mu slíbím, že přestanu Gabriele schovávat antikoncepci.
Jak by ses cítila, kdybych na to kývl?
Jak byste se cítil vy?
Co kdybychom ti vybrali jiný den
a jiný úsek z Tóry?
Viděl bych to na něco, co je v knize Genesis o kousek dál.
O čem to je?
O období velkého úpadku a o spravedlnosti.
O tom, že by trest měl odpovídat zločinu.
Říkáme tomu „mida keneged mida“.
Věř tomu nebo ne, já to měl na své bar micvě taky.
To ještě nikdo nemá?
Gorinovi se asi relokují do Winnipegu,
takže jejich datum je volné, kdybys chtěla.
Už to přišlo, pane rabíne. Z úřadu.
Alano, podívej se na to, jestli tě to zaujme.
- Sophie, můžete... - Jo.
- Pojď. - Dobrý den.
To je úžasné.
To je důležitý úsek.
Pan rabín taky...
Pane rabíne, s politováním vám oznamujeme,
že Úřad státu Florida pro snížení hladiny moří
v současné době neuvažuje o zachování Temple Israel.
Domníváte-li se, že došlo k omylu...
Sakra.
Pardon. Myslela jsem, že tu nikdo není.
- Vy jste kdo? - Julia. Instalatérka.
Marshall. Rabín.
Fakt? Ještě jsem se s opravdovým rabínem nesetkala.
Nechci vás rušit při rozhovoru s Bohem.
To nic. Bůh pro vás na začátek mohl vybrat lepšího rabína.
Zajímalo by mě, jestli Bůh ví, kam k těm čerpadlům dát čidlo vlhkosti.
Do té skříně nahoře?
Tam máme uloženou Tóru.
Kdyby se dotkla země, musel bych 40 dní držet půst,
takže skříň to není.
Ukážete mi ji?
Tahle Tóra zažila požár v Izraeli.
Hořel les u uprchlického tábora.
Dostal jsem ji první den jako rabín.
Co se tam píše?
Vše, co potřebujete k tomu, abyste mohla vést poctivý a naplňující život.
A vy to máte?
Co?
Pocit naplnění.
Petržel dvakrát namočíme do slané vody.
Na oceán zapomenout nejde. Taky jsme namočení.
Čtyři dny v týdnu.
Ještě jedna otázka.
- Čekala jsem tři. - Jo.
Podle pravidel jsou čtyři. Proto se jim říká čtyři otázky, Gabrielo.
Nechovej se jak vůl.
Vždyť nic nedělá. Vzdělává ji.
Kdo v každé větě používá něčí jméno, mami,
chová se, mami, jak vůl.
Přečti tu čtvrtou, Alano. Poslouchám.
„Každý jiný večer jíme v libovolné poloze.
Proč si tento večer u jídla leháme?“
Nechceš to přečíst ty?
Jo.
„Otázka má původ ve starověkém Římě, kde bohatí lidé jedli
vleže na gauči opření o loket, zatímco je otroci a sluhové krmili.
Náš lid tuto uvolněnou polohu považoval za známku svobody a bohatství,
a tak sederovou večeři jíme v úklonu,
abychom si připomněli, jak naši předci toužili po svobodě.“
Já se uklánět nebudu.
Proč, zlatíčko? Copak?
Protože přímo tady v Miami je plno lidí,
kteří dostávají mzdu, se kterou musí žít pod hranicí chudoby,
aby jiní lidi mohli hrát golf.
A jiní lidi se můžou udřít,
aby se postarali o své dcery, rodiče a bývalé manželky,
a ještě jim to je večer co večer ve vlastním domě vyčítáno
jen proto, že mají tu nesmírnou drzost být úspěšní.
Mám ještě jednu otázku.
Jsou jenom čtyři. Přečetlas je parádně. Teď budeme jíst.
Já tu otázku položím.
Proč nám to Bůh dělá?
To je moje otázka.
Co? Co nám Bůh dělá?
Děláš si srandu, tati?
Vidíš vůbec, co se kolem tebe děje?
Jestli...
- Broučku. - Alano.
- Alano, zlatíčko. - Ne. Sedni si.
Alano.
Líbilo se mi, cos říkala.
- Ta empatie. - Co?
Nejsi ráda, že máš syna?
Jsi, že?
Pojďme si všichni dolít.
Podáte mi sklínku?
Prosím.
Isabel?
Pověz nám už o těch ranách, Marshalle.
To mám ráda. Bůh otroky nakonec vysvobodí.
I když si teda dá načas.
Slavíme naše vysvobození z otroctví
a víme, že svoboda byla těžce vydřená
a že o ni kdykoli můžeme přijít.
Buďme tedy vděční za tyto společné chvíle.
Může to být naposledy.
Ještěže to ti bezdomovci slyší. Ježíši.
Sophie.
Vyjmenujeme všech deset ran a za každou ukápneme kapku vína.
Krev. Žáby.
Štěnice. Mouchy.
Mor, vředy, krupobití,
kobylky, tma, pobití prvorozených.
Štěnice a mouchy by šly spojit, ne?
Snížíme počet.
Schránku na návrhy nemáme.
Víte co? Letos chci něco přidat.
Zkorumpovaná vláda, kývající se měsíc,
extrémní vedra, stoupající hladina moří.
- Amen! - Amen.
Je možné podat odvolání, pane rabíne.
Takže máme naději?
Dostali jsme se z Egypta. Naději máme vždycky.
Na tvého otce se vzpomíná. Díky jeho daru bylo na výrobu té vitráže.
Jo, on tu synagogu miloval.
Udělal by cokoliv, aby ji zachránil.
Moje rodina taky.
Štědrost Goldblattových pomohla nám všem.
Pamatuju si, jaks předstoupil před radu.
Měl jsem své pochybnosti, ale tvůj otec mě uklidnil.
Ale nechápej mě špatně, jsem rád, že jsme tě přijali.
I když se zdá, žes tu prezentaci podělal.
- Chystám odvolání. Vůdci všech komunit... - Odvolání? Panečku.
Nemám se odvolávat?
Víš, proč zachrání Fontainebleau?
Nebo závodní dráhu?
Nebo kostel tvého kámoše reverenda McGheeho?
Nebo cokoliv na Biscayne Boulevard?
Víš proč?
Jsme na Floridě, rabíne. Ne v nebi.
Chceš mít nohy v suchu? Tak někoho podmázni.
Nechápu, co tím naznačujete.
Naznačuju, ať zavoláš mému synovi.
On umí ledacos zařídit, víš?
- A... - Harris je hodnej.
Nezklame tě.
Tak jo.
Ptala se, proč nám to Bůh dělá?
Jo, a pak odběhla do pokojíčku a pustila si předpověď počasí.
Proč nám Bůh dělá co?
To neupřesnila, ale vyplynulo z toho, že to není dobré.
Že s námi Bůh má nějaký problém. Konkrétně se mnou.
Byla to jen otázka.
Říkal jste, že otázky jsou dobré, ne?
Ano, ale musí být správné.
Necháš nás s panem rabínem chvilku o samotě?
Jo, samozřejmě.
Jak...
Vyprovodím vás.
Co pro vás můžu udělat?
Otec říkal, že spíš já můžu něco udělat pro vás.
Ti politici.
To je samá špína.
S tím nechcete mít nic společného, to mi věřte.
Já mám rád svou práci tady.
Jistě. A jde vám to skvěle.
Vím, že Alaně už vaše pozornost pomohla.
A s ní to bývá náročné.
No, všichni jsme ten věk zažili.
A všichni si vážíme toho, co pro tuhle komunitu děláte.
Jste opravdový filantrop. Menš, jak by řekl můj otec.
Menš. To je to nejvyšší uznání.
Když synagogu zaplaví vlny, nebude z toho mít prospěch nikdo.
Nikdo.
Na tom se shodneme. Nemám pravdu?
Nikdo.
Dobře.
Kterou část se učíš?
Sodomu a Gomoru.
O co tam jde?
Bůh obě města spálí na prach. Úplně je vymaže z povrchu země.
Zachrání chlápka Lota, ale z jeho ženy udělá solný sloup,
protože možná něco zapomněla doma.
To je nelítostný.
- Mimochodem já jsem Max. A ty? - Alana.
Takže ty máš Noema a Boží smlouvu, že?
„Do oblak jsem umístil duhu,
jež bude znamením smlouvy mezi mnou a zemí.“
Jako fakt?
Není tam nic o květu červených řas v Tampě
ani o bělení korálů v Biscayne Bay?
Táta ty svoje potápěčské kurzy loni zrušil.
Koráli jsou mrtví.
Přijď na moji bat micvu.
Mám v plánu se ponořit do tématu prohřešků lidstva a božího trestu.
Myslím, že by tě to mohlo zajímat.
Díky. Mě lidi moc nikam nezvou.
Alano.
Třeba teplota.
Není ani půlka století, a už jsme překročili 1,8 stupně.
Hurikánová sezóna začínala v srpnu. Teď začíná v dubnu.
A jestli Bůh ulomí ledovec Thwaites v Antarktidě,
- hladina moře stoupne... - No dobře. A to dělá Bůh?
Ten ledovec je Boha, ne?
Takže se ptáš, proč to Bůh dělá?
Nebo se ptáš, proč tomu Bůh nezabrání?
Ale lepší otázka by možná byla, proč tomu nezabráníme my.
Ne? Ano, třeba je ten ledovec i náš.
No dobře. A vy na to máte odpověď?
Moudrá Alana Goldblattová jednou řekla:
„Možná je to tím, že jsou lidi nemožní.“
Lněné halenky tam nech. V Chicagu je zima.
Chci jen kašmírové.
Ale v Chicagu občas bývá i teplo, mami. Ty lněné se můžou hodit.
Bude mi to tu chybět.
Ty tomu taky budeš chybět.
Na té nové mapě už zbylo tak akorát Little Haiti.
Kéž by se tam synagoga dala přesunout.
No, mám důvod si myslet,
že bude určena k zachování.
Temple Israel přetrvá.
Vezmi si i lněné.
Určitě bys pro tu synagogu udělal cokoliv.
Kdy se to dozvíš?
V nejbližších dnech.
Alpho, jaký je trest za spiknutí za účelem uplácení
veřejného činitele ve státě Florida?
Úplatkářství je trestný čin druhého stupně,
který se trestá odnětím svobody až na 15 let a pokutou 20 000 dolarů.
Jedná se o sedmou úroveň z deseti podle floridského...
Svět se stará o sebe.
Myslíte, že tu příště všichni budeme?
Máme tam dát čerpadla.
Určitě bys udělal cokoliv.
Bude se to opakovat.
Zdá se, žes tu prezentaci podělal.
- Wagner je lepší. - Spíš já
- pomůžu vám. - Čerpadla jsou drahá.
Jsme na Floridě. Chceš mít nohy v suchu? Tak někoho podmázni.
Já v dešti si zpívám.
Prostě si jen zpívám.
Je to nádherný pocit,
já zas radost mám.
Mraky mě baví, ač moc temné jsou.
Slunce v srdci mám a lásku chci přijmout.
Mraky bouřkové ať
vyženou nás odsaď.
Ať klidně prší, úsměv mám na tváři.
Kráčím ulicí, refrén broukám si.
Prostě si v dešti zpívám.
Dobrý den, pane rabíne.
Úřad pro snížení hladiny moří přehodnotil
žádost Temple Israel o zachování a máme pro vás dobrou zprávu.
Den, jako je tento, a dnešní doba obecně svádí
k úvahám o myšlence vyvoleného lidu.
K čemu byl vyvolen?
Byl vyvolen
k přežití.
S potěšením vám oznamuji, že naše synagoga nebude zničena.
Chválíme Pána za to,
že zachoval náš duchovní domov,
a přijímáme odpovědnost, která se s tím pojí.
A děkujeme za toto požehnání vedoucím představitelům v Tallahassee.
NoYeFe-47.
Vyzývám všechny neočkované, aby se naočkovali,
a stojatou vodu hlaste centrům pro vyhubení komárů.
- Pane rabíne? - Ano?
Fakt synagogu zachránil Bůh, nebo za to mohl člověk? Konkrétní člověk?
- Proč... - Krmíte nás a pak se na nás vyserete?
- Prosím? - Styďte se, rabíne.
- Já nevím... - Věřili jsme vám! Všichni!
To, co přijde, si zasloužíte!
- Počkejte. Co... - Hej, víte, co přijde?
Sociálka, aby vás odtáhla!
Pane Goldblatte, jste v pořádku?
- Cože? - Máte štípanec.
Ne, to je jenom bulka. Ty se mi dělají pořád. Jo.
Můj syn s tebou chce mluvit. Můžeš?
Jo.
Do čeho jste mě to zatáhl?
Když má někdo vyhrát, musí někdo prohrát. Tak se to píše i v Tórě.
To jsou pravidla basketu, ne Tóry.
Já jsem nevěděl, že když zůstane synagoga, zruší se centrum pro bezdomovce.
Stát nemůže zachránit všechno, pane rabíne.
To může jen Bůh, co jsem tak pochopil.
Kam všichni ti lidi mají jít?
Nechci, aby to vyznělo blbě, pane rabíne, ale oni už vlastně bezdomovci byli.
To můžou být všude, ne?
Vyhráli jsme, pane rabíne. Soustřeďte se na to.
Na dobro, které vykonáte, když jsme v bezpečí.
Alpho, vyhledej veškerý dostupný obsah týkající se Marshalla Zuckera.
Aktivitu na sociálních sítích? Zveřejněné články? Rozhovory? Nákupy?
Všechno.
Ze sociální sítě Alpha, 17. července 2037.
Doba je zlá.
Nedaleko odtud
potřebují environmentální migranti jídlo a vodu.
A vězte...
- Běž pryč. - Jak řekl Elie Wiesel.
- Jde o dědu. - „Musíme si nějakou stranu vybrat.“
Umřel.
„Neutralita pomáhá utlačovateli, nikdy ne oběti.“
Říkal, že to je tuková bulka. Na ty se přece neumírá.
Mami, podle doktora ho štípnul komár.
- To určitě. - Co bude dál, pane rabíne?
Mor, záplavy, horko.
Požáry po celé Georgii. Hladomor v Latinské Americe.
Války v Indonésii.
Opravdu se Bůh nesnaží na něco upozornit?
Bohu bychom měli věnovat pozornost pořád. V dobách dobrých i zlých.
Čím jsme Bohu blíž, tím blíž je Bůh nám.
Tak funguje láska.
Alana má pravdu, pane rabíne. Co se to s tím světem děje?
No...
- Umřel člověk. - Ano.
Mocný člověk.
- Mocný. - Člověk, který...
který pomohl světu.
No...
Ale všichni umřeme.
Není to tragédie, jen konec.
Aby byl život vzácný, musí skončit.
Můžu k tomu říct jen to...
že pokud věříme, musíme se občas smířit s tím, že neznáme odpověď.
A žít s vědomím, že se odpovědi dočkáme.
Časem.
- Ano? - Ustupte.
- Rozumíš? - Je tu Harris Goldblatt?
Nemůžete...
Harrisi Goldblatte, FBI.
Jste zatčen. Máte právo nevypovídat.
Zemřel mu otec.
Truchlí.
- Nekomplikujte to. - Promiňte.
Co se děje? Já jsem rabín.
- Pán je zatčen. - Za co?
Za podplácení. Spiknutí za tím účelem.
- Harris? - Vydírání.
- Tomu nevěřím. - Všechno jsem dělal pro tebe.
A pro tebe.
A pro vás, pane rabíne. Udělal jsem, co bylo třeba.
Všechno jde ke dnu.
A já jsem tady očividně jedinej, kdo umí plavat.
- O co jde? - To nic.
- To nic, miláčku. - Nic?
Prosím vás, zastavte je...
Hurikán Stanley je 41. bouří roku 2047.
Na pevninu by měla dorazit na konci týdne jako hurikán čtvrté kategorie
se stálým větrem o maximální rychlosti až 240 km/h.
Přílivové vlny dosáhnou výšky až sedmi metrů.
Silný déšť povede k záplavám
a obyvatelé níže položených částí Miami by se měli přesunout do vyšších poloh.
Dnes se Alana Goldblattová připojí k naší kongregaci.
V den své bat micvy.
Stane se dcerou přikázání a oficiálně ponese odpovědnost za své činy
v očích naší komunity i Boha.
Alana je poctivá studentka a neustále hledá pravdu.
Dnes nám poví o zničení Sodomy a Gomory.
Genesis 19.
Všichni víte, že Bůh spálil Sodomu a Gomoru na prach
a zabil 65 000 lidi, ale otázkou je proč.
Čím si to ti lidé zasloužili?
Rabínové mluví o „mida keneged mida“.
„Trest by měl odpovídat zločinu.“
Byli ti lidé sobečtí? Byli krutí?
Byli to samí materialisté a chyběla jim skromnost?
Nebyli stejní jako my?
To jste si mysleli, že vám Bůh to chování promine?
Ne.
Pět dní v týdnu tu máme záplavy a domy stojí na kůlech,
protože naše město pluje na tělech chudých.
Nenechte se mýlit.
Trest čtvrté kategorie se na nás žene rychlostí 246 km/h
a jmenuje se Stan, 41. bouře tohoto roku.
- „Na tu smlouvu seru,“ pravil Bůh. - Hej. Alano, to by stačilo.
Bůh vyhladí život na planetě a začne znova.
A koho nechá přežít?
Je jisté, že mého otce ne. Ten podplácí veřejné činitele.
Nemám čas čekat na Boží soud.
To nic. Uklidni se.
Proto jsem na tátu zavolala policajty.
- Zastavte ji. - Hej. Ne, hej.
Alano, to by stačilo. Jasný?
Připomenu ti, že jakožto dcera přikázání musíš ctít otce i matku.
- Mám já něco připomenout vám? - V klidu.
- Alpho, přehraj Marshalla Zuckera... - Vrátíme se...
Sedmnáctého července 2037.
Doba je zlá.
Nedaleko odtud
potřebují environmentální migranti jídlo a vodu.
A vězte,
že na tom mají svou vinu vedoucí představitelé, kteří to neřeší.
Jak řekl Elie Wiesel. „Musíme si nějakou stranu vybrat.
Neutralita pomáhá utlačovateli, nikdy ne oběti.“
Ale vy jste z Izraele odjel, ne?
Nechal jste ty uprchlíky, ať se o sebe postarají sami.
Netušíš, čím jsem si v Izraeli prošel.
- Ani proč jsem odjel. - Tady v Miami jste zase jenom přihlížel,
zatímco vaši milovaní lidi bez domova přišli o útočiště.
- Já to nevěděl. - Nebo jste nechtěl.
Nemůžeš odstoupit.
Jistěže můžu. To se dělá, když svou funkci zneuctíš.
Takže necháme třináctiletou holku, aby nám říkala, co jsme zač?
Třeba by rabínka měla být ona. Ona aspoň nezradila ty lidi bez domova.
V čem je problém? Budeme lepšími lidmi, když tiše zmizíme ve vlnách?
Třeba měla Alana pravdu. Třeba to je jako Sodoma a Gomora.
O čem to mluvíš? Z nikoho solný sloup nebude.
Synagoga má být zachována.
Sám jsi to říkal. Za rok v Miami.
Co je, sakra?
Tvůj táta půjde do vězení?
Miamská věznice je zaplavená,
takže ho hned po té bat micvě odvezli na sever do Raifordu.
- Takže jsi sirotek? - Teoreticky ne.
Táta si jednu loď z potápění nechal. Za chvilku odjedeme.
Alpho, kdy Stanley dorazí na pevninu?
Podle předpovědi dorazí hurikán Stanley na pevninu ve 20:00.
V oblasti Miami přesáhnou přílivové vlny osm metrů.
A co vlnolam? Ten to vydrží, ne?
Vlnolam v Biscayne Bay by měl odolat přílivovým vlnám o výšce sedm a půl metru.
Alano, Max už musí jít.
Tak už asi radši běž.
- Uvidíme se ještě? - Kdo ví?
Ser na ně. Zachránil jsi synagogu.
Jiná náboženství mají taky problémy.
Mami.
Táta by na tebe byl moc hrdý.
- To víš, ne? - Prosím tě, mami, proč používáš avatar?
- Co je „atabar“? Nějaká erotika? - Ne.
Nemůže ti sestra pomoct?
Vrať se do synagogy a řekni nějaké té Margo Tillmanové,
že tvoje máma ví, že si ho od ní nechával vyhonit trenér golfu v Mar-a-Lago.
Podle zpráv se máme evakuovat.
Udělala jsi dobře, žes odjela.
Nejsi náhodou duchovní záchranář?
Lidi tě potřebují.
Lidi z Temple Israel potřebují svého rabína.
Ne, já už jejich rabín nejsem.
- Neslyším. Znělo to jako... - Říkám, že nejsem jejich rabín.
A co jsi?
Vrať se do synagogy a řekni...
Poplach.
Hurikán Stanley prorazil vlnolam v Biscayne Bay.
Uchylte se do vyšších poloh.
- Zdravím. - Zdravím.
Nevěděla jsem, koho zavolat. Čerpadla tu vodu nezvládají.
Tóra.
Tak jo.
Mohla byste...
Tak jo.
- Zakrýt. - Jo. Přesně tak.
Třeba tak?
To by šlo.
- Myslím, že dobrý. - Jo.
Musíme odsud pryč.
Bouře postihla město.
- Opatrně. - Možná to vaše nebo moje.
Silný déšť záhy způsobil záplavy.
Voda stoupá a rabín jde do synagogy zachránit Tóru.
Rabín vyjde na ulici
a na kánoi k němu připluje řezník Mojše.
„Naskočte si, pane.“
- Co vaše auto? - Jo.
Voda rychle stoupá.
„Ne,“ povídá rabín. „Já Pánu věřím. On mě zachrání.“
Voda ale dál stoupá.
Vidíte to, pane rabíne?
Oficiálně už tady rabínem nejsem.
Hele.
- Vidí nás? - To nevím.
Haló!
- Haló! - Tady dole!
Hej! Co budeme dělat?
Můžeme jít nahoru.
Jak se tak rabín s Tórou snaží dostat výš,
přijede krejčí Benjamin v motorovém člunu.
„Pojďte, pane. Musíme vás dostat pryč.
Hráz se protrhne.“
Ale rabín jen mávne rukou.
„Já věřím v Tóru. Pán mě tím provede.“
Já vám pomůžu, rabíne.
Hele. Kdybyste mi mohla říkat Marshalle,
byl bych moc rád.
A hráz se opravdu protrhne.
Voda zaplaví město a smete vše, co jí přijde do cesty.
Když voda unáší rabína pryč, pořád křečovitě svírá Tóru,
až uvízne v nejvyšších větvích toho nejvyššího stromu.
Z bouře se vynoří vrtulník.
Haló!
Policista křičí přes megafon.
- Haló! - „Chyťte se žebříku! Teď, nebo nikdy!“
Ale rabín opakuje, že ho Pán zachrání.
- Nečekaně se utopí. - Haló!
Jakožto zbožný člověk jde rabín do nebe, kde se ptá:
„Pane, má víra v tebe byla neochvějná.
Proč jsi mě nezachránil?“
No tak, pane rabíne. Dořekněte to.
A tak se Bůh podívá na rabína a povídá:
„Vždyť jsem ti poslal dva čluny a vrtulník. Co bys ještě chtěl?“
Teď už jsme bez domova asi všichni.
Mrzí mě to, Elijahu.
Přežil jste to.
Ty taky.
Jsem ráda, že jste naživu.
Já taky.
Pane rabíne, neodpověděl jste mi na tu otázku.
Na jakoupak, Alano? Máš jich docela dost.
Jestli nás Bůh miluje, proč nezasáhne? Proč musíme tak trpět?
Jo, proč?
Mojžíš se Boha zeptal na to samé.
„Proč musíme trpět?
Jsi mocný. Proč to nezastavíš?“
A Bůh mu odpověděl?
Jo, odpověděl.
A co?
V podstatě něco jako: „Řekl bych ti to, ale nepochopil bys to,
protože jsi člověk a já jsem Bůh.“
To je ono? To je ta odpověď?
Že jsme lidi? Jo, musí to tak být.
Myslím, že odpověď je...
že je to na nás.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE KATHRYN KATES 1948-2022
Překlad titulků: Kristina Himmerová