ZMĚNA GLOBÁLNÍ TEPLOTY +1,80 °C
POČET DRUHŮ VYHYNULÝCH V TOMTO STOLETÍ +411 227
PŘEDZVĚSTI
Pověz mi o konci.
O konci?
Kde končí kruh?
Neustále končí a neustále začíná.
Dýcháme od vzestupu k pádu, dokud nám to svět dovolí.
Dny nás tlačí
a pak plynou dál.
Zítřek střídá nynějšek, dokud nepadneme.
A dokud nevrátíme, co jsme si vzali.
Toto jsi chtěla slyšet?
Chci slyšet všechno.
Ahoj, tygříku.
Nechal jsi zapnutou televizi.
Babička mi četla. Ten příběh o lítajících slonech.
Ale... ve skutečnosti nelítali.
Nebo jo?
Ne, broučku, měli chobot, ne křídla.
Však víš. Ukazovala jsem ti fotky.
Tak pojď, ty kluku. Jdeme.
Snad zase není oranžový den.
Sedmnáctého srpna 2046.
Pro Cali v Kolumbii platí do západu oranžový stupeň zátěže.
Omezte pobyt venku.
KOLUMBIE
Letos tu nebyl ani jeden keporkak.
Jako bych procházel opuštěným domem a volal, jestli je někdo doma.
Jestli tu jsou, asi nechtějí komunikovat.
Což mi vlastně připomíná tebe.
Viděla jsem, že zase uvízli na mělčině.
Tři jedinci na Farewell Spitu. Napadá tě nějaké vysvětlení?
Proč by se krásné,
zdravé zvíře rozhodlo zemřít jen proto, že je svět v háji?
- Nevím. To řekni ty mně. - Tak jo, Marco.
Možná jsem ti neměla volat.
Víš co, ty pracuješ pro konkurenci, Bec.
To, co po mně chceš, je průmyslová špionáž, ne laskavost.
TomorrowZoo má velké obavy z hackerů,
špionů a bývalých milenek, co chtějí informace pro konkurenci.
Určitě podepisujeme stejné dohody o mlčenlivosti.
Světu dochází zvířata i čas.
Co je vzácné, to je cenné.
Tím spíš bychom informace měli sdílet.
Kdybych o nějakém věděl, řekl bych ti.
Ty mně určitě taky.
Řekla bys mi to, ne?
Našla jsem samici.
Minulý týden. A pak se odmlčela.
Už na několik dní. Ztratila jsem ji.
Teplota oceánu přesahuje 32 stupňů.
Kril už skoro vyhynul.
Potravní řetězec se hroutí.
Jestli se ten keporkak nevrátí, končíme.
Držím ti palce, Bec. Snad se vrátí.
Jsem rád, že ještě žije aspoň jeden.
Ozvi se.
Horko, znečištěné ovzduší, ale i citové vypětí
způsobují u lidí s letním srdcem srdeční příhody.
Já vím.
S tepelnou kardiomyopatií, známou jako „letní srdce“,
jsou během současné vlny veder spojována čtyři úmrtí...
Zdravotní monitor Mazlíček se vypíná.
Dávej na sebe pozor. Víš, co máš dělat.
- Mami. - Modrá...
Já vím. Modrá je dobrá.
A když žlutá svítí?
- Musím v klidu býti. - A když zčervená?
- Pomyslím na to, co mám rád. - Správně.
Tak jo.
Rebecca Shearerová, archivářka.
Zaměstnankyně Menagerie2100. Vítejte. Zvolte destinaci.
Stanoviště Bahía Málaga.
Přehraj poslední kontakt. Archivovaný záznam 005.
Jsem matka. A ty?
Čtyřikrát.
Kdy naposledy?
Dostal se na svět před pěti obrátkami.
Neznalý, avšak dychtivý.
Přitiskl se k mé kůži.
Byla jsem jeho potrava, jeho směr.
On byl pro mě smyslem života.
Jak jsi věděla, co dělat?
Díky mámě.
Ukázala mi správnou cestu i problémy.
- Dobré ráno, Ezro. - Dobré ráno.
Jakpak se máme?
Víš, jaký je dneska den, že?
Jo, oranžový.
Takže budeš venku maximálně 15 minut.
Les pořád hoří, takže je špatný vzduch.
Tvoje srdce proto potřebuje co nejvíc kyslíku.
Knoflík musí zůstat modrý.
Kde je tvé dítě teď?
Odešel mimo dosah mého hlasu.
A pak ještě dál.
Chtěla jsem, aby mi ho dálka vrátila.
Ztratil se a padl.
- Neviděls ho. - Viděl.
Kecáš!
Vymřeli před tisíci lety.
Za dinosaurů.
- Dinosaury ti neukázala? - Byl skutečnej.
Máma ho viděla. Je to její práce. Zkoumá poslední exempláře.
Mám si vycucat tygra z prstu?
- Jste normální? - Pozor, Ezro.
Jo. Červenej rovná se mrtvej.
Máma toho tygra znala! Fakt!
Rebecco! Dobré ráno.
Ty už jsi zpátky?
Vedení už je nervózní.
Trvá to a stojí to moc peněz.
Nevíš, co se děje?
No, šlo to skvěle. Krásně komunikovala.
Ale před pár dny jsme kontakt úplně ztratili.
Třeba máme problém s konkurencí jak ve Virunze.
Dej mi vědět, kdybych měla povolat právníky.
Jestli TomorrowZoo narušuje tvou činnost...
Slyším jenom okolní ruch, těžbu. Pod vodou je hluk.
Dneska zkusím jinou frekvenci.
Třeba to pomůže.
Každopádně to tentokrát musíme urychlit. Dochází nám čas.
Když se objeví, vyřídím jí to.
Přehraj poslední kontakt, 12. srpna ráno.
Následovat cestu, kterou mi matka ukázala, je čím dál těžší.
Taky to tak máš?
Ukonči přehrávání.
Kde jsi?
Zapni mikrofon. Spusť přehrávání.
Zaznamenej čas a datum přenosu.
Zvol Mahlera, adagio ze „Symfonie č. 10“.
Posledně ses mě ptala na mou matku.
Jmenovala se Eve.
Když s tebou mluvím, slyším její hlas.
Zníš mi jako ona.
Starší žena, která ráda sedávala ve člunu
na jezeře v pohoří Berkshires a při západu slunce pila bourbon.
Ale ty stejně nevíš, co to znamená.
Říkávala, že když budu smutná nebo osamělá,
mám si představit, že ke mně promlouvá Gustav Mahler
z jiné časové roviny.
Když tohle Mahler složil, měl zlomené srdce.
Rok předtím mu dcera zemřela na spálu.
Takhle to zní kvůli tomu, co prožil.
Mahler umřel dřív, než si to mohl poslechnout.
Ani to nedokončil.
Máma mi říkávala,
ať si to v duchu dokončím sama.
Chtěla bych, aby ses vrátila.
A sakra.
V létě roku 2037 všude zuřily požáry.
Když jsem byla ve druhém trimestru, bylo snad 30 dní extrémních veder.
Snažila jsem se vedru vyhýbat, ale vypadával proud, takže...
Ví, jak je ten jeho stav vážný?
Řekla jste mu to?
Jestli ví, že může umřít na slunečný den?
Ne, to jsem mu říct nedokázala.
Ví, že má letní srdce.
Ví, co jsou extrémní vedra a že se jim má vyhýbat.
Místo „extrémní vedra“ říká „extrémní pruda“.
Takže ano, ví, že musí být opatrný.
To bylo tím? Byl moc dlouho venku?
Ne, venku nebyl.
Zřejmě ho nějací starší kluci kvůli něčemu škádlili a jeho to rozčílilo.
Tím to začalo.
Byla s ním jedna holčička.
Taky má letní srdce.
Ať nás čeká jakákoli budoucnost, míříme do ní společně.
Proto vám Alpha Integrated Therapeutics nabízí nejmodernější léky...
To letní srdce jsem zdědil po tátovi?
Ne, broučku.
On se narodil v roce 1999 a tenkrát to ještě nebylo.
Po tátovi máš velké, laskavé srdce.
A kvůli svému velkému, laskavému srdci byl za té bouře v Manile.
Svět tě poškodil, protože my jsme poškodili svět.
Ale teď ti pomůžeme.
Jedna holka ve škole říkala,
že se lidi s letním srdcem dožijou jenom třiceti.
Takže když mi za rok bude deset,
zbydou mi už jenom dva desetileté životy.
Já tomu nevěřím.
Věřím, že tě těch životů čeká mnohem víc.
Třeba jsi jako kočka a máš jich devět.
- Takže devadesát. - Jo.
A než ti bude třicet, někdo určitě vynalezne nové srdce přímo pro tebe.
Vítá vás WinterChill,
nejlepší imerzní terapie při onemocněních z tepla.
SÁŇKY, BRUSLENÍ, SNĚHULÁCI
No tak, koučko. Proč nemůžu hrát?
Mrzí mě to.
Měl jsi ve škole menší záchvat.
Ale já chci hrát. WinterChill je na houby.
To, co nás ochraňuje, nemusí být vždycky zábavné.
Ale je tu ta tvoje Lola.
NAJÍT PŘÁTELE
Pomůžeš mi, Ezro? Našla jsem knoflíky místo očí.
Prý se pleteš.
Podle mámy nám oběma vyrobí nové srdce.
A dožiju se devadesáti.
Toto je zabezpečené připojení Menagerie2100.
Rebecca Shearerová, archivářka pracující s jedincem HW1998F.
Veškerá následující komunikace
je majetkem Menagerie2100.
Osmnáctého srpna 2046. Tři, dva, jedna.
Jestli to slyšíš, odpověz, prosím.
No tak.
Jestli mě ještě slyšíš, odpověz prosím.
Včera jsem někoho slyšela.
Kde ten samec je?
Jestli tu nějaký samec je, pomůžu ti ho najít.
Chci být zase matkou.
Na tomto místě, v tomto čase.
Je tu na to dost potravy?
Jestli tu je, musí jí být dost.
Musí jí být...
Přidej zvuk do slovníku.
Proč vydáváš mé zvuky? Po takové době.
Sleduju tvůj druh celý život.
Zajímáš mě.
Víš, co je zvědavost?
Viděla jsem tě tam, kde začíná nebe?
- Nezpůsobila jsi pád některých z nás? - Ne.
Ne, nikdy bych vám neublížila.
Chci se od vás učit.
Sleduješ nás. Víš, jací jsme.
Můžeš mi říct, co hledáš?
Tací, jako jsme my, svět sdílejí.
Vše, co tu je.
Když je ho méně, je méně i nás.
Pro vás to platí taky?
Naši mladí nedýchají od vzestupu k pádu.
Opouštějí nás kvůli dálkám.
Díváme se, jak mizejí.
Ti moji takto odpluli všichni.
Zkusím vám tu potravu najít.
Musím ho najít. On ví...
Přidej zvuk do slovníku.
Když nenajde potravu, přijdeme o ni i o toho samce.
Co kdybychom jí to žrádlo dali my?
Dospělí keporkaci potřebují 1 300 kg potravy denně.
- Hlavně kril, ale... - To jsem nevěděla.
Jo, z toho plynou následky, které bychom museli probrat interně.
Hlavně že se chce pářit, což patří k jejímu migračnímu cyklu.
Můžeme se o tom něco dozvědět, pokud je ten samec dost silný.
Bude to prototyp každého keporkaka, jakého kdy vyvineme.
- Dobrá práce, Becco. - Děkuju.
Potrava?
- To bude problém. - Jo?
Jak to bude vypadat, když vezmeme kvalitní proteiny a dáme je zvířatům?
V Asii je sucho.
Lidi tam umírají,
a my dáme velrybě kvalitní živiny vhodné i pro člověka,
jen aby si s náma pokecala o jídle a píchání.
- To je marketingová noční můra. - No jo. Máš pravdu.
Povrchová teplota i acidifikace rostou. Ze zálivu bude mrtvá zóna.
Tohle je nejspíš poslední sezóna.
Potřebujeme to někam posunout.
- Do týdne skončit, než to vyjde najevo. - To jo.
Když získáme jediného keporkaka, vyřadí to TomorrowZoo ze hry.
Dej mi ještě pár nocí.
„‚Jsme růže,‘ řekly růže.
A jeho přemohl smutek, protože mu jeho květina řekla,
že je ve vesmíru jediná svého druhu.
A tady jich bylo na 5 000,
všechny byly stejné, v jediné zahradě.
‚To by ji moc rozzlobilo,‘ pomyslel si,
‚kdyby to viděla.
Hrozně by se rozkašlala
a předstírala by, že umírá, abych se jí nesmál.
A kdybych...
A já bych předstíral, že ji oživuji.
Protože kdybych to neudělal...
Na hrdinu si ale vůbec nehraji.
...opravdu by klidně umřela.‘“
- Nemám číst já, mami? - Ne.
Já... Ty tady budeš.
Já ne. Takže teď je na řadě babička.
„Poté pokračoval v úvahách.
- ‚Myslel jsem si, jak jsem bohatý... - Tu máš rád, co?
...když mám tak vzácnou květinu...‘“
Zní ta tvoje velryba stejně, jako zněl ten orangutan?
Ne, orangutan zněl jako tvůj táta, protože mi bylo smutno.
A jak teda zní ta velryba?
Jako babička Eve.
Ale jak zní ve skutečnosti?
Chceš to slyšet?
Přehraj HW1998. Základní slovní zásobu.
Co říká?
Říká: „Kdo je ten človíček Ezra,
kterého mám tak ráda?“
Až tady nebudu, nastavíš, aby nějaké zvíře znělo jako já?
Ne, zlatíčko. Protože ty neumřeš.
„‚A přitom jsem měl jen obyčejnou růžičku.‘“
Chceš je vidět, Ezro? Chceš vidět růže?
„‚Obyčejnou růžičku,‘ řekl.“
Jsem Nick Bilton. Možná jste slyšeli, že chci spolupracovat
s nejvyspělejší firmou zabývající se DNA jakožto duševním vlastnictvím,
Menagerie2100.
Možná si říkáte, proč se tím společnost jako Alpha chce zabývat.
Odpověď je jednoduchá.
Alpha se zajímá o jediné:
chce zjistit, co ze současnosti patří do budoucnosti.
Do lepší budoucnosti.
Do budoucnosti s bankou genetických zdrojů slonů, orangutanů,
a co vím, možná i keporkaků.
Balíček výhod od Alphy je dokonalej.
Mám se toho od vás hodně co učit.
A doufám, že akcionáři budou souhlasit,
abyste se ke mně připojili.
Pojď.
Přehraj archivovaný záznam 008.
Předtím jsi nějakého samce slyšela kde?
Nedaleko odtud.
Našli jsme se na dně nebe.
Byl jiný než tento.
Co se mu stalo?
Byl den.
Nebe bylo blízko.
Ti, kteří pro nás byli potravou, byli pryč.
A tak jsme je hledali na nových místech.
Neviděl, co ho shora zasáhlo.
Udělalo to do něj díry
a padl.
Až dolů.
Pořád tam je.
Vidím, jak se mění.
Kde je ten nový samec?
Nemůžu ho najít.
Vy jste určitě Rebecca. Já jsem z provozního. Hendricks.
Řízení zdrojů na jižní polokouli.
Ukonči přehrávání.
Christina mi neřekla, že na tom dělá
- ještě někdo. - Chodím sem v noci, abych to urychlil.
Tlačí nás čas.
Je docela dobře možné, že to je poslední keporkak.
Poslední dva.
HW1998 a samec, s nímž je v kontaktu.
Nemáte přepis včerejšího záznamu? Je zablokovaný.
Zaměřme se jen na tu samici.
Poslouchal jsem některé z vašich záznamů.
Naši mladí nedýchají od vzestupu k pádu.
Čí hlas jste použila?
- Hlas? - Pro tu velrybu.
Použila jste lidský avatar, což je v rozporu s postupy Menagerie.
Pak se vytvoří přesně ta citová vazba, které se chceme vyhnout.
Řeknete to na mě?
Ne.
Když se vám to líbí...
Ale vám nic říkat nemůžu.
Jeden chlapík nastavil netopýry na Marilyn Monroe.
Prošel jsem si vaši složku. Použila jste avatar i u slonů.
Dokážu jim tak lépe porozumět a lépe se ptát.
Ten lidský hlas, který tu používáte,
hlas Eve Shearerové,
je zřejmě hlas vaší matky.
A orangutan na Sumatře byl nějakej chlápek jménem Omar Haddad.
- Můj zemřelý manžel. - Aha.
No, jak říkám. Když se vám to líbí...
Požádala jsem o potápěče,
abychom se podívali na toho samce a získali vzorek DNA.
Viděl jste ho? Jak vypadal?
Jo, s tím dneska pracovat nebudete
a potápěči ho bohužel nenajdou.
To, co slyšíte...
je sedm let starý archivní záznam pořízený u parku Glacier Bay.
Byl to samec. Teď už je po smrti.
Po smrti?
Kvůli nárazu lodi.
Přehrál jste jí vábení od mrtvé velryby?
Nejste pošahanej?
Já?
Přečetla jste si, co je naše mise?
Nezachraňujeme jednotlivce.
Chceme genetické informace o celém druhu.
Ona ho tam teď hledá.
A ukazuje, jak se chová před pářením, což potřebujeme.
Nevím, proč s tím máte takový problém.
Vždyť zvířatům poskytujeme potravu i útočiště, abychom dostali, co chceme.
Možná jste o tom tenkrát nevěděla, když jste pracovala s těmi slony.
Možná jste si myslela, že akorát hledá člověka,
kterého by se mohl zeptat na aktuální dění.
- Ale... - S tímhle nechci nic mít.
Fakt? Ale už máte.
Hej, Shearerová!
- Co jste si myslela, že děláme? - Jsou to vysoce inteligentní tvorové!
To ano, stejně jako my.
A jestli z ní nevyždímáme informace, než jí dojde, že je poslední na světě,
tak naše firma asi nemá smysl, ne?
Rozhodně by nebylo co prodat.
Připravená?
- Ano. - Dobře.
- Skvělé. - Je dobrý nápad...
- Chci s tebou mluvit. - Rebecco.
- Teď nemůžu. - Je to důležité.
Přijdu později.
Lhala jsi mi.
Ale hlavně jsi lhala jí.
Tak jako tak její druh vymře.
Takhle je aspoň můžeme oživit, až to napravíme.
Napřed z nich děláme svíčky a korzety,
pak do nich narážíme loděmi a plníme jim žaludek plastem.
A přesto to pár z nich záhadně přežije.
Jenže pak z moře oxid uhličitý udělá kyselinu
a potrava velryb už ani nemá kosti a teď...
Teď když zbývá už jen jedna poslední,
jsi jí musela lhát.
Kdybys jí to na začátku všechno řekla,
chtěla by ti povědět svůj životní příběh?
A co kdybys jí řekla, že ty záznamy, které pořizujeme,
nahradí informace, které dospělci poskytují mláďatům ve volné přírodě,
protože příroda nebude? Takovou upřímnost bys chtěla?
Bilton platí víc, protože máme poslední rozhovor s keporkakem.
To je úspěch.
Kdyby lidi a novináři věděli, co děláme...
Jak by to zjistili?
Hendricks už to dokončí.
Ty pojedeš na Aljašku.
- Je tam jeden druh vlka. - „Dokončí?“
- Na Alexandrově souostroví. - Co řekne?
Chce, aby vyplavala na břeh, aby TomorrowZoo neměla keporkaka?
O to mu jde?
Když dovolíš, mám schůzku.
Spusť přehrávání a přenos zpěvu samce.
V nepřetržité smyčce.
„Ať světlo pozdního odpoledne pronikne děravou stodolou
a stoupá po seně nahoru, když slunce klesá.
Pusť večer dál.
Ať cvrčci začnou kmitat,
jako žena když bere jehlice a přízi do rukou.
Pusť večer dál.
Ať rosa usadí se na motyce v trávě.
Ať objeví se hvězdy.
Ať měsíc zjeví svůj stříbrný cíp.“
- Mami. - „Ať...“
Nech mě to dokončit. Naučila jsem se to celý nazpaměť.
Nech mě...
Chci to natočit, než to zapomenu, protože moje paměť...
- „Ať liška...“ - Už dost.
„Liška přijde. Nemusíš se bát.“
Strašně jsi mě nasrala, mami.
- Já vím. - Strašně.
Ale kdybych to provedla jinak, naštvala bych se sama na sebe.
A nechci umřít uprostřed hádky se sebou.
Tvrdilas, že doktor Carragher říkal, že se uzdravuješ.
Chtěla jsem přijet domů.
Chtěla jsem přijet a tys řekla, ať nespěchám.
Lidstvo nevymírá, sloni ano.
To rozhodnutí nebylo na tobě, mami.
Tvoje práce je důležitá.
Becco, ona tě nechtěla naštvat.
- Chtěla, abys tu práci dodělala. - Tys to věděl.
Proč... Sakra, co je to s váma?
No, já mám rakovinu jater a v podstatě i všeho ostatního.
Mami, ne. Nedělej si srandu.
Lhala jsi mi, mami.
Lhala jsi mi.
Až se dostaneš do té fáze, ve které teď jsem já,
tak se přestaneš rozčilovat nad minulostí.
A budoucnost s tebou nebude počítat, takže ti zbyde přítomnost.
Nic jiného nemáme. Jen přítomnost.
- To nestačí. - Ne.
Ale nic jiného nemáme.
Jen ještě trochu té přítomnosti.
Nic jiného jsme ani neměli.
Ukonči přenos.
Převeď obsah do formální angličtiny.
- Žádná cesta není. - Panebože.
Zapni mikrofon. Nepořizuj záznam.
Slyšíš mě?
Neposlouchej, co jsi slyšela.
Toho samce neposlouchej. Slyšíš?
Sakra.
Jestli tam někde jsi, tak prosím...
To, že se ti neukazuje, má svůj důvod.
I to, že ti neodpovídá.
On neexistuje.
Žádný samec není.
Slyšela jsi hlas z doby před mnoha lety a z jednoho vzdáleného místa.
Je to jenom záznam.
Do prdele.
Sakra. Ty nevíš, co je záznam.
Jak ti to vysvětlit?
Chtěli jsme tě poznat zevnitř.
Jak funguje tvůj život.
Chtěli jsme to kvůli sobě,
ne abychom ti pomohli.
Říkáme ti, ať plaveš někam, kde zemřeš.
Děláme to my, ne on.
Není to velryba.
Ten samec padl před mnoha lety.
Není tady.
Jeho hlas není skutečný.
Plav jinam.
Najdi si potravu.
My ti lžeme.
To náš druh dělá, když trpí.
Lžeme.
On tady není?
Ne.
Vy máte zvuk pro něco, co tu není?
Co není skutečné?
Říká se tomu lež.
My pro to zvuk nemáme.
Proč říkat něco, co není skutečné?
Je možné, že jsi poslední svého druhu.
Žádné další nemůžeme najít. Máme jen tebe.
Pak tedy přišel čas mého pádu.
Říkala jsi, že když padneš, začne to nanovo.
Staneš se tím, co následuje.
Vrátíš, co jste si vzali.
Ano.
Je možné, že vás jednoho dne bude víc.
Kdy?
Bude to trvat.
My dvě se toho nedočkáme.
Ale to, co jsi mi řekla, co jsme si řekly navzájem...
Z toho vzniknou další mladí.
A v čem to příště bude jiné?
Zapni mikrofon. Nepořizuj záznam.
Z toho neschváleného sezení nejsou žádná další data.
Nepodařilo se mi s ní navázat kontakt.
Vůbec?
Je pryč.
Nemusím vám připomínat, že vlastníme obsah všech rozhovorů
mezi zaměstnanci Menagerie2100 a vybraným jedincem.
Porušila jsem postupy.
Použila jsem hlas své zemřelé matky. Omlouvám se.
Už se to nestane.
Poslední dobou se se vším loučíme hrozně často.
Se zvířaty, s druhými lidmi, s celými městy.
To si vybere daň.
Viděla jsem, že Alpha v zálivu začala těžit.
Jsem ráda, že jsme to stihli.
Jo, stihli jsme to před nimi.
Na Aljašce budeš v terénu, takže si vyzvedni přenosnou jednotku.
Bude napojená na databázi.
Chladnější podnebí bude pro Ezru lepší.
Jo.
Já už do školy nepřijdu.
- Jsi nemocný? - Stěhujeme se.
- Kam? - Na Aljašku.
Máma tam bude mluvit s vlky.
Sejdeme se tady a řekneš mi, co to znamená?
Jo. Na Aljašce asi ještě bývá zima.
Navštívím tě a postavíme opravdového sněhuláka.
Tak šup. Otevři to.
Keporkaci vyhynuli v roce 2046.
Jednu dobu jich na Zemi bylo 125 000.
Migrovali z letních lovišť poblíž pólů a pářili se v teplejších vodách u rovníku.
Byli známí svým zpěvem,
složitými projevy, jejichž prostřednictvím komunikovali.
Supi indičtí vymřeli v roce 2039. I když jich bylo 80 milionů...
Sloni afričtí vymřeli v roce 2040.
Předtím to byli...
Orangutani tapanulijští vymřeli v roce 2045. Poté co...
Medvědi lední vymřeli v roce 2043,
jelikož kvůli změně klimatu přišli o své přirozené prostředí.
- Můžeme? - Můžeme.
- Tři hodiny? - Jo. A nikomu o tom neříkejte.
Nikomu. Nikdy.
A v čem to příště bude jiné?
Vše se změní jen tehdy, když se změníme my.
Když o světě přestaneme lhát.
Když přestaneme čekat, že to po nás příští generace zachrání.
Tady dobrý.
Už tu žádné ryby nejsou.
Kdyby byly, věděli bychom to.
Já teď dělám pro Alphu.
Jasně.
Jak víš, že tam je?
Nevím to.
Tak pojď.
- Připraven? - Jo.
- Tři, dva, jedna, teď. - Tři, dva, jedna.
- Jak dlouho můžu? - Moc ne.
Nesežere nás, že ne?
Máš víc zubů než ona, ale kdyby tě sežrala, nedivila bych se.
Nevím, co tento zvuk znamená.
Hudba? Pro každého to znamená něco jiného.
Znala jsi toho, co to vytvořil?
Osobně ne. Znám jen jeho hudbu.
Ale pořád ho slyšíš?
Ano.
No tak.
Takže lze znát jeho svět, ale neznat jeho?
Ano.
A co ti, kteří ještě nezačali?
Ti uslyší zvuky, které dnes vydáváme my?
Ano.
Kde je?
Asi je pryč.
Tam je.
Ukážeš jim, jak být na světě.
Varuješ je před námi.
Viděla jsi, čeho jsme schopní a co už jsme provedli.
Řekni jim, co jsme zač.
Už se stalo.
Překlad titulků: Kristina Himmerová