Ptolemy Grey utolsó napjai
Pity. Pity, ébredj!
Gyerünk, te álomszuszék!
Gyerünk, fiam! Nem érünk rá egész éjjel.
Coydog?
Ki más? Ne beszélj! Induljunk!
Mit csinálsz te itt?
- Érted jöttem. Ezt csinálom épp. - Nem. Nem, nem, nem.
Az agyamnak már nem ezen kéne járnia. Meggyógyítottak.
Ne beszélj már butaságokat! Gyere!
Nem, Coydog.
Már nem ilyen az agyam!
Beadták az ördögmérget,
és már én emlékszem a múltra, nem fordítva.
- Akkor emlékszel mindenre? - Igen.
Akkor mi volt az, amit rád bíztam?
Na, gyere!
Miért nem mondod meg, hogy mire nem emlékszem?
Szerinted nem azon lennék?
És mi akadályoz meg benne?
Az, hogy ez nem az én álmom.
Itt is vagyunk.
Delia mulatója.
Miért a hosszabb úton jöttünk ide?
Azért jöttünk a hosszabb úton, a hátsó bejárathoz, hogy ne lássanak meg.
Miért bujkálunk?
Mi van ott Delia háza mellett?
- A régi vasvályú? - Mutasd!
Itt van, Coydog! Itt van.
Csendesebben, fiam!
Nehogy meghalljanak!
Emlékszel, hol az a disznófej?
Itt van, ezen a végén.
És merre néz a malacka?
Délkeletre.
Gyerünk!
Erre!
Tudod, mi ez?
Igen. A régi kút, amit még a rabszolgák csináltak.
Tudod, ki az a Clive Miller?
Az a gonosz fehér öregember.
A családja rabszolgákat tartott, borzalmasan bántak velük.
Az emancipáció után díj fejében földeket adott bérbe.
Akik neki dolgoztak, életük végéig tartoztak neki.
Egyszer megharagudtam apára.
Soha többé nem láttam.
A családja évszázadokon át véreztette a feketéket.
A forradalomtól kezdve.
Minden ember egyenlő lett, kivéve, ha fekete bőröd volt.
Kiszipolyoztak minden szabadságot, szeretetet és reményt a feketék lelkéből,
és egy fekete szívet készítettek belőle, amit Clive Miller tartogatott.
Tényleg az?
Hát, én annak hívom.
Kincs, Pity.
Kincs, a feketék összes kínjából.
És Clive Miller dicsekedett vele.
Dicsekedett, mert csak a mi szenvedésünk okozott neki örömet.
Tavaly egyszer berúgott a pancsolt piámtól,
akkor mesélt nekem a kincséről.
Tegnap este…
kukoricalikőrt adtam neki.
Amikor nem figyelt, öntöttem bele egy kis ópiumot.
Átkutattam a házát, miután kidőlt,
a drága fekete szív után.
Ezt érted tettem.
Értem?
Clive tudni fogja, hogy én loptam el, el kell menekülnöm.
És Pity…
neked kell vigyáznod a kincsre,
hogy azzal segíts a mieinken.
Itt van, lent a kútban?
Itt a kút legalján van egy vöröses kődarab.
A fekete szívet kettővel a vörös kődarab felett rejtettem el.
Megjegyezted?
Igen, de most elmész, örökre?
Miután hazaugrottam.
Veled mehetek?
Nem, öcsi.
Veszélyes lehet.
De azt mondtad, Mr. Miller részegen aludt.
Igen.
Egy egész kupica ópiumot kapott.
Akkor mehetek én is?
Induljunk!
Senki sincs ott.
Vagy mégis.
Akkor miért mész, ha annyira félsz?
Ott van édesanyám Bibliája.
Már csak ez az egy emlékem van róla.
Én elhozom neked. Engem nem keres.
Nem, nem. Te még gyerek vagy.
Már így is nagy terhet raktam a válladra.
Nem.
Az az én Bibliám.
Én megyek el érte.
Kapjátok el!
- Megvan. - Nocsak!
- Gyenge vagy! - Nyugi!
Előbb elbeszélgetünk vele.
- Segítség! Segítség! Kit hívhatnék? - Tessék!
Fogjátok le! A karját is!
Meghízott a fiú.
Hozzátok ide! Hozzátok azt a hordót!
- Ne, kérlek, ne! Ne! - Bácsikám!
Bácsikám!
Bácsikám, ébredj!
Hol vagyok?
Az ágyában.
De meddig…
Meddig aludtam?
Pár napig.
- Pár n… - Nem…
Nem volt magánál. Elég sokáig.
Hogy érzi magát?
Mintha meghaltam volna,
és forró széndarabokon át rángattak volna vissza az életbe.
Igen.
Sikítozott és kiabált is álmában.
Mintha nem álom lett volna. Olyan valóságos volt!
Coydog mindig leszidott, hogy mit nem csinálok.
És nem értettem.
De már kezdem érteni.
A fekete szívről van szó.
Mi… Milyen fekete szív?
A kincs, amit Coydog lopott.
Megmondta, mihez kezdjek vele.
Azt is megmondta, hol van.
De most…
nem tudom, mit csináltam vele, meg hogy hol van.
Tessék, igyon egy kis vizet!
Felhívtam az orvost.
Most?
Amikor felment a láza, és megint elkezdett kiabálni.
Mit mondott?
A nővér azt javasolta, dörzsöljem be alkohollal.
Az orvos kérte, hogy vigyem be, miután felébredt,
ami hülyeség.
Lassan a testtel!
Nem! Nekem ezt maga ne mondja!
Rám hozta a frászt! Azt sem tudtam, felébred-e.
Ha ezt tudom előre, nem engedem, hogy beadják azt az injekciót.
Én egyeztem bele, nem te.
Akkor felhívom az orvost.
Öltözzön fel egyedül!
Mona Lisa, Mona Lisa
A férfiak neveztek el
Vajon A szomorú és rejtélyes mosolyod miatt
Vagy mert magányos vagy
A férfiak hibáztattak
A tekinteted miatt
Hát ez az öltöny?
- Tetszik? - Aha.
És még borotválkozott is. Csinos lett, Pitypapa!
Már nem úgy áll, mint régen.
Kicsit összementem azóta, de…
De jó illatok vannak itt!
Ki lett kapcsolva a gáz.
Benyúltam, és bekapcsoltam.
Odanézzenek, ezermester ez a lány!
Olyan éhes vagyok, hogy kiesik a szemem.
Apa mondta ezt mindig.
Hol az apád?
Meghalt.
- Anyukád? - Ő is.
Ezt már mondtad egyszer, nem?
Én hatévesen láttam először holttestet.
A kis barátnőm, Maude Petit, bennégett egy kátránypapíros kunyhóban.
Anyámnak kellett lefognia, hogy ne szaladjak be érte.
Erre is emlékszik már?
Igen, de nem úgy emlékszem, mint ahogy régebben emlékeztem.
És nem mindenre.
Olyan, mintha a homályos részek egy zárt ajtó mögött lennének.
És hallom az emlékeimet, de nem látom és érinthetem meg őket.
Például Coydog kincsét,
meg Reggie-t.
Tudom, hogy mondott pár dolgot, de nem hallom őket rendesen.
De ha rendesen hallanám őket, akkor rájönnék egy-két dologra.
De mire?
Például: miért ölték meg,
és ki tette.
Húsz perc múlva érkezik a kocsi.
Készüljön el addig!
Ez meg mi volt?
Hová lettek a halak?
Mr. Grey!
Milyen elegáns ma! Hogy érzi magát?
- Soha jobban. Tényleg. - Szuper. Szuper.
Miss Barnet.
Milyen a memóriája?
Kicsit még zavaros a kép, de már tudom, hány óra van.
Meg erősebb lettem. Biztosabban állok a lábamon.
Hát, ez nagyon jó hír.
A páciensek alig 10%-a tapasztal fizikai javulást is.
Akkor én a szerencsések közé tartozom.
Igen, igen. Erre, kérem!
Gyere!
Mi a baj?
Itt ülnek, bólogatva, mosolyogva,
mintha semmi baja nem lett volna az égegyadta világon?
Nézze, az első adagra adott intenzív reakciója…
meglepett minket.
De ez… a dolog velejárója.
Akkor sem oké! Meg is halhatott volna.
Biztosíthatom, hogy Mr. Grey nem volt életveszélyben.
- Ezt miért higgyem el? - Figyeljen, ezek csak mellékhatások!
Felriadás, képzelgések, ezek gyakoriak,
de pár nap alatt megszűnnek.
És a láz?
A láz visszatérhet néha. Főleg éjszaka.
Arra majd figyeljenek oda!
Nem is a láz a baj.
Hanem ami a fejemben megy.
Egy egész élet tekereg benne,
de nem minden.
Főleg, amikor már beteg voltam.
Azt mondta, mindenre emlékszem majd.
Még csak félúton járunk, Mr. Grey.
Kelleni fog a második dózis a teljesen tiszta tudathoz.
És akkor mindenre emlékszem majd?
Igen, nem is gondolná, mennyi mindenre.
És akkor onnantól jól lesz?
A kísérlet időtartamára, igen.
- Teljesen. - Várjunk! Tessék?
Az időtartamára? Azt mondta, hogy ez meggyógyítja.
Hála a Mr. Greyhez hasonló pácienseknek,
ez a kezelés nagy segítséget jelent majd az egész emberiségnek.
A demenciával érintettek milliói gyógyulhatnak meg.
És vele mi lesz? Mi lesz, miután letelik az a bizonyos „időtartam”?
A legerősebb hatás átlagosan négy hétig tart.
- Négy hét. - Néha hat. Talán hét.
Akkor vége a bulinak, és minden visszatér a normál kerékvágásba?
Arra jutottunk, hogy a kezelés intenzitásától függően
néhány esetben…
felgyorsulhat az alap kognitív hanyatlás.
Tehát rosszabb állapotban leszek, mint előtte?
Az eddigi 157 kísérlet során
minden páciens másképpen reagált.
És eddig önnek van a legerősebb szervezete mind közül.
Hát, ez nem dicséret most.
- És ha most elhúznánk innen? - Nem tanácsos.
De azért jogos a kérdés.
Mi lenne, ha most felállnék és elmennék?
Ha így döntene,
akkor az mentális és fizikai hátulütőkkel járna, amolyan elvonásszerűen.
És az ön korában ez nem lenne annyira jó.
Anyával két elvonást is túléltem.
- Őt is átsegítem rajta. Menjünk! - Az elméje akkor is romlásnak indul.
- Újra normális lesz. Jöjjön! - Már ha lehet annak nevezni.
Vörösbegy.
Frászt! Nincs szüksége erre az egészre!
Vörösbegy. Vörösbegy. Figyelj!
Tudom, helyén van a szíved.
De ezt végig kell csinálnom.
Csak jót akar.
Viszont ön… hazudott.
Mr. Grey, én mindent megtennék a gyógymódért.
De ezt már eddig is tudta.
Tehát…
Alá kell írnom valamit?
Hozhatok valamit?
Nem, köszönjük.
Nézd csak!
Hadd töröljem le!
Jól van.
Aranyos vagy.
Mennyivel tartozom?
Semmivel sem.
Jól van. Semmi baj.
Felolvassam önnek?
Még tudok olvasni, Sátán.
BELEEGYEZŐ NYILATKOZAT
…TESTEMET FELAJÁNLOM A GYÓGYMÓD ÉRDEKÉBEN…
Azt írja, a testem az ön tulajdonát képezi majd.
Ez az alapmegállapodás, igen.
De a lelkem nem.
- Az nem kell nekem, Mr. Grey. - Jól van.
Mert az kelleni fog.
Hogy nem zavarja, hogy Sátánnak hívom?
Sok pénz van ebben a projektben.
Magánbefektetők, gyógyszergyárak, csupa pénzes és befolyásos fél.
Ön csak kimondja, amit épp gondol.
Az is itt áll, hogy kapok 5000 dollárt a szerződés aláírásakor.
Igen, de többen is megegyezhetünk.
Nem, nem, nem, Sátánkám, nem.
Már biztos sok fekete lelkét és testét megvette.
De az én lelkem nem eladó.
Mi inkább szívességet teszünk egymásnak.
Ezt írjuk bele a szerződésbe is!
- Ha így jobb önnek. - Ez még nem minden.
Azt mondja, ha megkapom a második dózist,
akkor visszanyerem az összes emlékemet?
Igen.
Én akkor írom alá.
Mr. Grey, bocsánat, de ez nem így működik.
Még a második dózis előtt kell az aláírása.
Figyeljen!
Sok elintéznivalóm van,
és ahhoz kelleni fog a memóriám.
A teljes memóriám.
Ha ez megvan…
akkor megkapja ezt a testet.
Ma nem megyek.
Nagyon fáradt vagyok, majd inkább legközelebb megyek.
TANULÓCSOPORT ROB HOL VAGY?
Miss Barnet, Mr. Grey hívatja önt.
Mit művel? Hagyjon! Jó. Eresszen!
Ne! Elég! Hagyjon békén! Ha…
- Segítség! Segítség! - Kérem! Nyugalom, nyugalom!
Hagyjanak engem békén!
Jézusom!
Mi az?
Itt leszel addig mellettem?
Mr. Grey, most hátradöntöm az ágyat, jó?
Így, ni.
Jól van.
Akkor mehet. Oké.
Mondja csak, Sátán!
Igen?
Élvezi a munkáját?
Beadom az injekciót, Mr. Grey.
Kicsit leülök ide, a napra.
Ülj le ide mellém, ha van kedved!
Jól van, már megszokta a várakozást.
Mit csinálsz most?
Írok Billynek.
Miért?
El kell mennem Niecie-hez a maradék cuccomért.
Még mindig haragszol?
Szerinted hiba volt.
Mit érdekli az én véleményem?
Nekem nagyon is számít a véleményed.
Őket nem érdekli, mi lesz magával.
Igen, tudom.
Akkor miért nem rám hallgat?
Eljöhettünk volna. Miért hagyta, hogy így becsapják?
Emlékszel, először találkoztunk a toron?
Milyen szagom volt?
És ha azt mondod nekem, menjek be Niecie szobájába,
húzzam ki a komód felső fiókját, és hozzak egy piros zoknit?
Szerinted emlékeztem volna bármire is?
Nem, de a fürdésben segítettünk volna, én meg kihoztam volna azt a zoknit…
Igen, ez igaz.
Igen, Reggie gondoskodott rólam. Ahogy most te.
Nézzük máshogy a dolgot!
Micsodát?
Mi lenne, ha te lennél olyan büdös?
Ha te nem tudnál egy szónál többet megjegyezni?
Ha neked lenne gyerekeszed felnőtt nő létedre?
Te mit tennél?
Ne mondd, hogy kiugranál az ablakon!
Mert arra sem emlékeznél, hogy kell kinyitni.
Ilyen érzés nekem.
Nem tudod, mit utálj jobban: a betegségedet vagy magadat.
Ezt érezte?
Igen. Állandóan.
- Itt jön az a nő… - Mi?
Ő a W-R-I-N-G.
Elképesztő, hogy már másodjára próbálja megadni a pénzt!
Hát, először épp aludt, muszáj volt visszajönnöm.
Hát, tudja, lemegy a nap, lecsukódik a szemem. Már ágyban voltam.
Vidéki vagyok.
Hozzászoktam, hogy olyankor fekszem.
- Meg hogy a nappal kelek. - Mintha apámat hallanám.
„Korán feküdni, korán kelni. Akkor igazán hatékony az ember.”
Így van! Pontosan.
És milyen rendes, mert őszintén…
Őszintén szólva nem is emlékeztem már erre a pénzre.
Hát, a szavamat adtam.
Látod ezt?
Nem is tudtam, hogy kölcsönadtam neki,
de Shirley mindenképp meg akarta adni. Rendes tőle, nem?
Ez kedves, Miss Wring.
Viszonozni akartam Mr. Grey jóindulatát.
És ott volt az a szép gyűrűje a bankban.
Emlékszem rá. Egy kincs.
Édesapám adta az édesanyámnak, 60 évvel ezelőtt.
Magánál van?
Igen.
Tudom, nem kéne magamnál tartanom, de…
Amióta eszembe jutott a gyűrű,
abban reménykedtem, hogy még összefutunk,
mert ezt találtam a zsebemben.
Robyn, gyere csak!
Oké. Jövök.
- Ezt nézd! - Jövök.
Látod ezt?
Ez mestermű. Igazi műalkotás.
Azta! Nagyon szép.
Gyönyörű gyűrű a gyönyörű hölgynek.
- Én most elmegyek a boltba… - Tessék! Tedd el!
Jó.
Meg ezt.
Nagyon örültem, Miss Wring.
- Az unokahúga nagyon kedves. - Nem, nem, nem.
Ő az unokahúgom lányának a barátnőjének a gyereke.
A szülei meghaltak.
Addig nálam lesz, amíg meg nem találja a helyét.
Ptolemy Grey, a megmentő.
Nem, nem, nem. Inkább ő az én megmentőm.
Nem tudom, mihez kezdenék nélküle.
Most egy kicsit mintha más lenne, mint a bankban.
Igen, új gyógyszert kaptam. Most már teljes gőzerővel működöm.
Remélem, nem hoztam magam kellemetlen helyzetbe akkor.
Hogy ön? Nekem kéne szabadkoznom.
Hogy idegentől kértem pénzt.
Szerencse, hogy egy ilyen rendes emberbe botlottam.
Nem, nem, nem, nem. Azért nem vagyok én olyan rendes.
Ó, ugyan!
Hát… Nem mondom, hogy rossz ember vagyok.
Csak, tudja, én sosem álltam ki magamért.
Mindig a tömegbe olvadtam, és azt csináltam, amit a többiek.
De értem kiállt.
Szia! Szia, kislány!
Mit akarsz?
Robynnak hívnak, ugye?
Ha tudod a nevem, miért hívsz „kislánynak”?
Roger vagyok. Roger Dawes.
Néha besegítek Reggie-nek az asztalosmelóban.
Én segítettem Niecie konyhaszekrényénél is.
Aha, oké.
Niecie előtt Bankheadben laktál, nem?
De.
Azóta nem is láttam Reggie-t.
Mi a helyzet vele?
- Meghalt. - Hogy?
Reggie meghalt. Lelőtték.
Mi… Ha… Mi történt?
Mondom, lelőtték.
Azta! Meghalt?
Mennem kell.
Hogy van a nagybátyja?
Akinek néma P-vel kezdődik a neve?
- Miért? - Tudom, hogy közel álltak egymáshoz.
Reggie gondoskodott róla.
Átvettem a helyét.
Párszor találkoztam vele.
Mesélt néhány érdekes sztorit, még a mississippis időkről.
Az én családom is odavalósi.
Szívesen beugranék hozzá, részvétet nyilvánítani.
Hát, Mr. Grey most nincs olyan állapotban,
hogy bárki csak úgy beugorjon hozzá.
Értem.
Elviszlek. Itt a kocsim.
- Közel van. - Akkor elkísérlek.
Segítek cipekedni.
Mehetünk, ha szeretnéd.
- És te hogy vagy? - Jól.
Ha én választhatnék számot a Golden Recordra, hogy az űrbe küldjék,
az Stevie Wonder lenne.
De a 70-es évek Stevie Wonderje.
Nem ám az „I Just Called to Say I Love You” cucc.
Mi az? Nem szereted Stevie Wondert?
Nem az. Hanem… Tényleg a Golden Recordot emlegetted?
Igen.
Hát, nem egy mindennapi téma.
Legalábbis az ismerőseimnél.
Hát, megláttam az asztronautát a bakancsodon.
Ez igazából egy marslakó.
Szóval…
- Köszi. - Nincs mit.
Majd hívj fel valamikor, hogy mikor jöhetek el Mr. Greyhez!
Oké.
- Akkor szia! - Akkor szia!
Menj! Majd felhívlak.
- Jó. - Mr. Grey miatt.
Mr. Grey miatt. Oké.
Menjél már!
Ideje indulnom.
Máris? Még csak most jöttél.
Alta barátnőmet most engedték ki a kórházból.
Benézek hozzá.
Shirley Wring, a megmentő.
Hamarosan felhívlak.
Remélem.
Máris elmegy, Miss Wring?
Igen, menekül előlem.
Nem, dehogy. Csak benézek egy barátnőmhöz.
Remélem, hamarosan találkozunk.
Én is.
- Már ha a bácsikája is akarja. - Ugyan már!
Szia!
Billyvel elhozzuk a cuccaimat Niecie néni házából.
Nem leszek soká. Szüksége van most bármire?
A-a, menj csak! Ezt elintézem én.
Melegítek egy kis kávét, és közben Shirley Wringre gondolok!
- Azért ne vigye túlzásba! - Na tűnés, te piszkos fantáziájú!
Akkor csináljuk!
Hú, de erőlködik!
Viselkedjél!
Coy, ne hagyj itt! Kérlek!
Nem túl beszédes.
Mi a fene van ebben a dobozban, hugi?
Pár cucc, amit még a kilakoltatás előtt el tudtam hozni anya házából.
Nem tudtad fizetni a lakbért?
Nem, de még a temetést sem. Az nagyon felkavaró volt,
mert a város fizette,
- és tőlük nem akartam semmit. - Hé!
- Na, tessék… - Ti meg mit csináltok?
Figyelj, én kopogtam, de nem jött senki.
Úgyhogy bementem a saját kulcsommal a cuccaimért.
Hé, ne már, haver!
Az én házamból hoztátok ki!
De nem loptam tőled! Ez mind az enyém.
Jó, azért megnézem.
De ha bármi eltűnik, akkor megkereslek, hallod?
Nem kell keresni. Grey papa lakásában lakom most.
Na, mit szólsz hozzá?
- Te vagy a nővérkéje? - Aha.
Nem is a rokonod, te ribanc!
- Hogy mondod? - Hagyd! Nem éri meg.
Ekkora a micsodája.
Beszari.
Nem lenne egyenlő küzdelem. Simán lealáznád.
Vissza ne gyertek!
Valaki még laposra fogja verni,
ha nem vigyáz.
Á! Ne is foglalkozz vele!
Üdv!
- Hogy s mint, Mr. Grey? - Szia!
Mit csinál?
Próbálom összeírni, kire emlékszem még gyerekkoromból, Mississippiből.
Már 227-nél járok.
Akkor jó sok embert ismert.
A legtöbb a rokonom.
Szerintem még legalább hat oldalt végigírok.
Milyen érzés emlékezni ilyen sok idő után?
Mintha a világ legtetején állnék,
de közben a saját síromat ásnám.
Nem tartana inkább velünk itt lent, a Földön?
- Hová? - Meghívjuk Billyt egy ebédre.
Vagyis maga.
De jó nekem!
Emlékszem, Thorne bácsikám viccet mesélt, a szívéhez kapott, felborult.
Kampec.
Emlékszem, anyám feketére festette a fehér ruháját a temetésre.
Mi ez a gyógyszer?
Az én nénikém már a férje arcára sem emlékszik.
Hát, a nevét nem tudom.
De én mondom, az ördögtől való,
és az ember a lelkével fizet érte.
Ha bekopog az ördög,
ki kell nyitni az ajtót, mert felgyújtja a házat.
Micsoda elmélkedésekben van!
És hol találta ezt az ördögi orvost?
Emlékszel arra a cetlire a TV-n?
- Reggie kért tőle időpontot. - A halála előtt.
Folytassátok csak!
Elnézést, asszonyom, ezt nem én kértem.
Hívj csak Soniának! És ránézésre megmondom, hogy jó étvágyad van.
Ajándék.
Hogy elpirultál!
- Fekete létedre. - Ne már!
Na… Azt akartam mondani…
Tudom, hogy Reggie sokat aggódott önért.
Mi miatt aggódott még Reggie?
A családjáért. Odavolt értük.
Amiatt nem, hogy valaki meg akarja ölni?
Semmi ilyen nem volt.
A halála nem baleset volt.
Robynnak igaza van, uram.
Mármint Reggie jó ember volt. A legjobb.
Csak rosszkor volt rossz helyen.
Nem volt oka.
Ez nincs rendben, de néha történik ilyen.
Amíg dolgoztál,
Billy Freres eljött vele, mindent bepakoltak a kocsijába.
Figyelj, szerintem becuccolt Grey papához,
hogy szépen lenyúlja az öreg nyugdíját.
Nehezen hiszem el,
hogy egy ilyen jó kislány ilyet tenne.
Jó kislány, aki késsel alszik a párnája alatt?
Hagyjuk már!
Mit mondtál, mennyit kap Pitypapa a várostól?
Három csekket, majdnem 300 dollárt.
És olyan bolond, hogy elszórja.
A szomszédai azt mondják, hogy van egy pénzesládája,
valahol a kacatok között.
Szerinted ennyire komoly a helyzet?
Hát, láttad, anya.
Alig lehet már érteni, mit beszél.
Meg embereket hallucinál.
Robyn azt mondta, hogy hozzáköltözik? És nem csak segít neki, ahogy kértem.
Be akar költözni hozzá, abba az undorító lakásba?
Nekem ezt mondta.
Mondom én, anya. A pénze kell neki.
Szerintem jobb lenne, ha ránézne egy szociális munkás.
Lehet, jobb lenne már neki egy idősotthon, nem?
A saját érdekében.
Ha meglátják, hogy él abban a lakásban,
egyből beteszik egy otthonba.
Én mondom!
Vezettem fagyiskocsit, voltam gondnok a postán.
Egy csomó helyen dolgoztam.
June húgom hívott Georgiába, azt akarta, legyen egy családtag a srácai közelében.
June oldalán, az utcán,
ott voltak Jonesék,
Pettyék, George és Marion White,
meg… Bunny Rogers.
Bunny? Ez női név?
Nem, nem, nem, dehogy! Férfi volt.
- Bunny Rogers megölte Tommy Bottomst… - Micsoda?
…és börtönbe se küldték, még tárgyalás sem volt.
Azta!
Annyi mindenre emlékszem már!
Mindenre, egy dolgot kivéve…
hogy hová tettem Coydog kincsét.
Ne féljen! Majd meglesz az is.
Addig meg járhat az agya a kedves kis barátosnőjén.
Shirley kedves nő.
De ő nem olyan lány azért.
Na mármost Sensia…
Senkivel sem voltam annyira boldog, mint Sensiával.
Aludjon, bácsikám!
Sensia volt a leggyönyörűbb nő az életemben.
Helyes! Jó érzésekkel aludjon el!
Sensiáért megérte feladni az életemet.
Szép álmokat!
Mindjárt jövök.
Üdv! Ön futott itt az előbb?
A nagybátyám, Coydog…
Milyen név az, hogy Coydog?
Hát, nem a nagybátyám volt, csak annak hívtam.
De Coydog volt a neve, mert, hát,
mindenki így hívta a gyerekkoromban.
És?
Szóval mi köze a nem-nagybácsi Coydognak a futáshoz?
Coydog mondta, hogy:
„Minden fekete férfi életében lesz olyan, hogy futnia kell.
Ha nem gyakorol az ember,
és eljön ez az idő, akkor nem tudsz majd elég gyorsan futni.”
Okos ember lehetett.
Az volt.
Mit olvas?
KÉT IDEGEN A VONATON
Romantikus?
Hát két férfiről szól, akik amúgy nem ismerik egymást,
és embert akarnak ölni.
Már mindketten mást.
De tudják, hogy ha maguk teszik meg, akkor bajba kerülnek.
Így cserélnek. Tudja, áldozatot.
Nem szeretem a krimiket.
Túl véres és erőszakos nekem.
Nem számít, hogy mit olvas az ember, csak olvasson valamit.
- Coydog… Coydog… - Aha.
…mindig azt mondta:
„Az a legjobb, ha a fekete férfi olvasott, és megvan a magához való esze.”
Biztos kedveltem volna őt.
Ő nagyon is kedvelte volna önt.
És miért?
Sensia vagyok. Sensia Howard.
Ptolemy Grey.
Sokan hiszik, hogy ez afrikai név,
de igazából görög.
Onnan származik a családja?
Anya szerette a történelmet.
Amikor Nagy Sándor elfoglalta Egyiptomot,
300 évvel Jézus születése előtt,
a kormányzókból királyok lettek… vagyis fáraók.
Hármukat Ptolemynek hívták.
Köztük Kleopátra apját.
Tehát nemcsak görög volt, de Egyiptom királya is.
Mondja csak, Ptolemy…
a barátnőjének szokott felolvasni éjszakánként?
Sensia.
Mi az?
Mindjárt eszünk.
Én nem vagyok éhes, Ezra.
Ő itt Mr. Ptolemy Grey. Egyiptom görög királya után kapta a nevét.
- Király, mi? - Ez csak egy név.
Figyelj, mennünk kell!
Nem tartana velünk, Mr. Grey?
Őt nem hívták meg.
Akkor itt maradok kicsit beszélgetni,
mindjárt megyek.
Mondom, gyere!
Ezra, hagyd abba!
Nem ráncigálhatja így ezt a hölgyet!
Haver, törődj a magad dolgával, baszd meg!
Ezra! Nehogy elkezdj verekedni vasárnap!
Gyere!
Jól van.
Miért is vagy most itt?
Már mondtam,
Alberta néném megmondta: ne hagyjam, hogy rosszul bánjanak velem.
Meg hogy ne jöjjek össze mással legalább három napig,
különben szajhának néznek.
MOE HŰTŐKOCSIK
Ezra megragadott vasárnap,
és most szerda este van.
Ha lenne egy szabadnapod,
és lenne egy kis maradék pénzed, akkor mit csinálnál?
Hát ezt.
És ha egyedül lennél?
Ó, úgy.
Korán felkelnék. Elbuszoznék az Altoona-tóhoz.
Levenném a cipőm és a zoknim.
A parton sétálgatnék, és megnézném a napkeltét.
Ennyi?
Aztán elmennék a High múzeumba, és gyönyörködnék a kiállításban.
Szóval elvernéd az összes pénzed buszjegyre?
Hát, azért vennék szendvicset meg italt is.
Meg később vennék magamnak egy könyvet is.
Ezért vagyok itt.
Nekem pontosan ilyen férfi kell.
Olyan férfi, aki mindennap meg tud lepni.
Hát, csak ennyit tudok ígérni.
Anya és Alberta azt is megtanították:
„Nem kaphatsz meg mindent.
Ezt el kell fogadni, és örülni annak, amid van.”
És mit szeretnél megkapni, Sensia Howard?
Régebben olyan férfit akartam, aki szép ruhákat vesz nekem,
elegáns ruhákat.
Ruhám már van.
De akár a rabláncom is lehetne.
Most már olyan férfit akarok, aki minden este felolvas nekem valamit.
Szóval be kell érnem veled.
Nekem is van beleszólásom a dologba?
Hát hogyne.
Már ha igent mondasz mindenre.
Nigger, kezdj el imádkozni!
- Ezra! Ezra, figyelj, tudod, hogy… - Takarodj innen, baszd meg!
- Figyelj, én nem akarok bajt! - Megöllek, te rohadék!
Ne!
- Baszki! - Ezra!
Majd meglátjuk, péppé verve is akarod-e!
Ezra, figyelmeztetlek! Ne nyúlj hozzá!
Különben?
Én megmondtam, hogy nem nyúlhatsz hozzám!
Én nem menekültem hozzá.
Téged hagytalak el.
Pisztolyt fogsz rám?
És le is lősz? Ezért a semmirekellő faszfejért?
Ennyi volt, Ezra. Végeztem veled.
Akkor baszd meg!
Te kurva!
Jézusom! Baszki! A rohadt életbe!
Sensia, ne csináld, bébi! Kérlek, ne!
Kérlek, bébi! Kérlek!
Sensia!
Eressz el!
Miért léptél közbe? Majdnem megölt téged!
Nézz ide!
Egy kis vér engem nem zavar.
De azért nem akarok gyilkossággal belekezdeni ebbe a kapcsolatba.
Tessék.
Legyen nálad!
Gyere! Feküdj le inkább!
Az jó ötlet.
És ha felébredsz,
ásd ki azt a kincset, és kezdj vele valamit!
Vörösbegy! Ébredj!
Mi van már?
Emlékszem, itt… Itt volt.
Aha. Bizony.
- Micsoda? - A fekete szív.
A mi?
A padló alá rejtettem,
miután Sensia belelőtt egyszer, és meg kellett javítanom.
- Bizony ám. - Jól van?
Tudom, hogy itt… itt volt valahol.
Bácsikám!
- Mit művel? - Itt van.
Na! Hadd segítsek!
- Segíts akkor! - Jó! Csak ne hadonásszon!
- Vágd szét ott! - Oké.
Úgy! Húzzad!
Jól van. Most már semmi sincs az útban.
Mindjárt meglesz!
De mi lesz meg?
A jövő, Vörösbegy.
A jövő.
KÉSZÜLT: WALTER MOSLEY REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra