פיטי. פיטי, קום.
קדימה, ישנוני.
קדימה, בחור. אין לנו לילה שלם.
קוידוג?
ברור שזה אני. עכשיו תהיה בשקט. בוא נלך.
מה אתה עושה כאן?
לוקח אותך. זה מה שאני עושה כאן. -לא. לא, לא, לא.
המוח שלי לא אמור להיות כאן יותר. הבראתי.
תפסיק לדבר שטויות ובוא נלך.
לא, קוידוג.
המוח שלי כבר לא כזה.
לקחתי את רעל השטן,
ועכשיו אני זוכר את העבר במקום שהוא יזכור אותי.
אז אתה זוכר הכול?
כן.
אז מה הטלתי עליך לעשות?
בוא.
אולי פשוט תגיד לי מה בדיוק אני לא זוכר?
אתה לא חושב שהייתי אומר אילו יכולתי?
למה אתה לא יכול?
כי זה לא החלום שלי.
הגענו.
זה בית העינוגים של דליה.
למה עשינו עיקוף גדול כדי להגיע הנה?
עשינו עיקוף גדול כדי להגיע מאחור ואף אחד לא יראה אותנו.
למה אנחנו מתחבאים?
מה יש שם ליד הבית של דליה?
שוקת הברזל הישנה? -תראה לי.
הנה זה, קוידוג. הנה זה.
שתוק, ילד.
אנחנו לא רוצים שישמעו אותנו.
זוכר איפה נמצא ראש החזיר?
בקצה הזה, כאן.
ולאיזה כיוון מביט מר חזיר?
דרום מזרח.
בוא נלך.
מכאן.
אתה יודע מה זה?
זו באר האבן היבשה, איפה שהעבדים נהגו להיפגש.
אתה מכיר את קלייב מילר?
הוא הזקן הלבן הרשע.
קרובי משפחתו היו בעלי עבדים בימים ההם ועשו להם דברים נוראיים.
ואחרי השחרור הוא ניהל את עסק האריסות.
כושי שעובד אצלו נשאר בעל חוב כל ימי חייו.
פעם הוא התעצבן על אבא שלי.
לא ראינו את אבא שלי יותר.
המשפחה שלו הקיזה את דמם של שחורים במשך מאות שנים.
עוד לפני המהפכה.
הם אמרו שכל בני האדם שווים, אלא אם יש להם עור שחור.
הם הוציאו את כל החופש, האהבה והתקווה מכל נפש שחורה שנגעו בה
והפכו את הכול ללב שחור שקלייב מילר שמר לעצמו.
זה באמת לב?
ככה אני קורא לזה.
זה אוצר, פיטי.
זה אוצר שעשוי מהסבל של אנשים שחורים.
וקלייב מילר התענג עליו.
הוא התענג כי הדבר היחיד ששימח אותו היה הכאב שהוא גרם לנו.
לילה אחד בשנה שעברה, כשהשתכר מאיזה משקה לא חוקי שמכרתי לו,
הוא סיפר לי על האוצר שלו.
אז אתמול בלילה,
מכרתי לו כוהל תירס.
וכשהוא לא הסתכל, מהלתי בו תמיסת אופיום.
כשהוא איבד את ההכרה, חיפשתי בבית שלו עד שמצאתי את האוצר,
את הלב השחור שהוא שמר לעצמו.
ואת כל זה עשיתי בשבילך.
בשבילי?
קלייב יגלה שלקחתי את האוצר שלו, לכן אני צריך לברוח.
ופיטי...
אתה תצטרך לקחת את מה שגנבתי
ולהשתמש בו כדי לעזור לאנשים שלנו.
זה בתוך הבאר הזאת?
בקרקעית הבאר הזאת יש אריח אדמדם אחד.
את הלב השחור החבאתי מאחורי האבן שנמצאת שני סלעים מעל האריח האדום.
אתה מבין?
כן, אבל אתה מסתלק מכאן לתמיד עכשיו?
אחרי שאעבור בבית שלי.
אני יכול לבוא איתך?
לא, אח קטן.
זה יכול להיות מסוכן.
אבל אמרת שמר מילר ישן שנת שיכורים.
כן.
נתתי לו כוסית שלמה של תמיסת אופיום.
אז אני בא?
בוא נלך.
אין כאן אף אחד.
אולי אין.
אז למה אתה הולך אם אתה מפחד כל כך?
התנ"ך של אימא שלי נמצא שם.
זה כל מה שנשאר לי ממנה.
אני יכול ללכת להביא לך. הוא לא מחפש אותי.
לא. אתה רק ילד.
וכבר העמסתי מספיק על הכתפיים שלך.
לא.
זה התנ"ך שלי שם.
ואני אביא אותו.
תפסו אותו!
תפסתי אותו. -תראו מי זה.
כבר לא כזה חזק, מה? -תירגעו.
אנחנו צריכים לדבר איתו קודם.
בבקשה, עזרה. מי יעזור לי? -הנה לך.
תושיבו אותו. תפסו לו את הידיים.
הבחור עלה במשקל.
קדימה, תביאו אותו לשם. תביאו את החבית.
לא, בבקשה, לא. לא. -דוד.
דוד.
דוד, תתעורר.
איפה אני?
אתה במיטה שלך.
אז כמה...
כמה זמן ישנתי?
כמה ימים.
כמה ימים... -אתה...
ישנת והתעוררת. רוב הזמן ישנת.
איך אתה מרגיש עכשיו?
כאילו מתתי
וגררו אותי על גחלים חמות עד שחזרתי לחיים.
כן.
צרחת וצעקת בחלומות שלך.
לא הרגשתי שאני חולם. הרגשתי שזה אמיתי.
קוידוג תמיד מחפש אותי בגלל מה שאני לא עושה.
ואני לא מבין.
אני מתחיל להבין עכשיו.
זה קשור ללב השחור.
מה זה הלב השחור?
האוצר שקוידוג גנב.
הוא אמר לי מה אני צריך לעשות בו.
הוא אפילו אמר לי איפה הוא.
אבל עכשיו אני...
אני לא יודע מה עשיתי בו או איפה הוא בכלל.
קח, תשתה מים.
התקשרתי לרופא.
עכשיו?
כשהחום שלך עלה ושוב כשהתחלת לצעוק.
מה הוא אמר?
האחות אמרה לשפשף אותך באלכוהול.
הרופא אמר להביא אותך כשתתעורר,
וזה קשקוש.
תירגעי.
לא. אין לך זכות להגיד לי את זה.
הבהלת אותי נורא. לא ידעתי אם תתעורר בכלל.
אם הייתי יודעת שזה מה שיקרה, לא הייתי מרשה לך לעשות את זה.
אני זה שהסכים, לא את.
אלך להתקשר.
אתה תתלבש בעצמך.
"מונה ליסה, מונה ליסה
גברים נתנו לך את שמך
האם משום חיוכך העצוב והמסתורי
האם משום שאת בודדה
גברים האשימו אותך
בעינייך"
איפה מצאת את החליפה?
יפה בעינייך? -כן.
וגם מגולח למשעי. לא רע, פיטיפאפה.
היא לא מונחת עליי יפה כמו פעם.
התכווצתי קצת, אבל...
לעזאזל. יש כאן ריח טוב.
הגז של הכיריים כבה.
ירדתי לשם והדלקתי אותו מחדש.
את שווה יותר מתיקונצ'יק.
אני מרגיש כאילו לא אכלתי עידן ועידנים.
אבא שלי נהג לומר את זה.
איפה אבא שלך?
מת.
אימא שלך? -גם היא.
אמרת לי את זה כבר, נכון?
ראיתי את הגופה הראשונה שלי בגיל שש.
החברה שלי, מוד פטי, נשרפה בצריף מנייר זפת.
אימא שלי נאלצה להחזיק אותי בכוח כדי שלא ארוץ להציל אותה.
אתה זוכר את זה עכשיו?
כן, אבל אני לא זוכר כמו שאני זוכר שאני זוכר.
ולא את הכול.
כאילו הדברים שאני לא מצליח להיזכר בהם נמצאים מאחורי הדלת הסגורה.
ואני יכול לשמוע את הזיכרונות, אבל לא לראות אותם או לגעת בהם.
כמו האוצר של קוידוג
ורג'י.
אני יודע שהוא סיפר לי דברים, אבל אני לא מצליח לשמוע אותם נכון.
אני חושב שכשאצליח, אוכל להבין כמה דברים.
מה למשל?
למשל, למה הרגו אותו
ואולי אפילו מי הרג אותו.
המכונית תגיע בעוד 20 דקות.
תהיה מוכן.
מה קרה כאן עכשיו?
אין כאן דגים.
מר גריי.
אתה נראה אלגנטי מאוד. איך אתה מרגיש?
לא יכול להיות יותר טוב. וזו עובדה. -יופי. יופי.
גב' בארנט.
איך הזיכרון שלך?
אני עדיין קצת מעורפל, אבל אני יודע מה השעה.
ואני חזק יותר. הרבה יותר יציב על הרגליים.
זו בשורה משמחת מאוד.
פחות מעשרה אחוז מהמטופלים שלנו נהנים משיפור גופני.
זה אומר שאני אחד מבני המזל, מה?
כן, כן. בבקשה, בואו איתי.
בואי.
מה העניין?
אז אתה פשוט מתכוון לשבת שם, להניד את הראש, לחייך,
כאילו הוא לא בער מחום והזיע כמו חזיר וזעק לעזרה?
התגובה החריפה לזריקה הראשונה כן,
היא הפתיעה אותנו.
אבל זה... ככה זה עובד.
זה עדיין זוועה. הוא יכול היה למות.
אני מבטיח לך שחייו של מר גריי לא היו בסכנה.
למה שנאמין לזה? -אלה רק תופעות לוואי.
ביעותי לילה והזיות אינם נדירים
והם ייפסקו בעוד כמה ימים.
ומה בנוגע לחום הגבוה?
החום יחזור מעת לעת. בעיקר בלילה.
צריך לעקוב אחריו ולמנוע אותו.
עם החום אני יכול להסתדר.
מה שמפריע לי זה מה שקורה לי בראש.
חיים שלמים מסתחררים בתוכו,
אבל לא הכול.
במיוחד התקופה שבה התייסרתי.
ואמרת שאני אזכר בכול.
אנחנו רק באמצע הדרך, מר גריי.
תצטרך לקבל את הזריקה האחרונה לפני שכל המחסומים יוסרו.
ואז הכול יחזור?
כן, יותר משאתה מסוגל לדמיין בכלל.
ואז הוא יהיה בריא ושלם?
כל תקופת הניסוי, כן.
בהחלט. -רגע. עצור.
התקופה? חשבתי שאמרת שזה מרפא.
בזכות אנשים כמו מר גריי,
בסופו של דבר נביא תועלת לאנושות כולה.
מיליוני בני אדם שסובלים מהמחלה שלו יוכלו להירפא.
ומה איתו? מה יקרה לו אחרי ה"תקופה" שלך?
בממוצע, שיא ההשפעה נמשך כארבעה שבועות.
ארבעה שבועות. -לפעמים שישה, אולי שבעה.
ואז החגיגה נגמרת ואני חוזר למצבי הרגיל?
האמת היא שגילינו שבהתאמה לעוצמת הטיפול,
במקרים מסוימים הוא עלול...
להאיץ את ההתדרדרות הקוגניטיבית שכבר התרחשה.
כלומר, המוח שלי יהיה במצב גרוע יותר משהיה קודם?
מ-157 הניסויים שתיעדנו,
אף מטופל לא הגיב באופן זהה.
ואף אדם חזק כמוך לא השתתף בניסוי.
זה לא מעודד במיוחד.
אולי נסתלק מהמקום הדפוק הזה עכשיו? -לא הייתי ממליץ.
אבל זו שאלה לעניין.
מה יקרה אם אסתלק מכאן עכשיו?
אם תעשה את זה,
תחווה מצוקה נפשית וגופנית שדומה לגמילה.
ובגילך, זה לא יהיה נעים.
ישבתי עם אימא שלי כשהיא עברה גמילה פעמיים.
אני יכולה לטפל בו. בוא. -אם תלכו, המוח שלו עדיין יתעמעם.
הוא יחזור למצבו הנורמלי. בוא. -אם אפשר לקרוא לזה כך.
ציפור.
שיזדיינו. אתה לא צריך אותם. לא צריך את זה.
ציפור. ציפור. תקשיבי.
אני יודע שהלב שלך במקום הנכון.
אבל אני חייב לסיים את זה.
הכוונות שלה טובות.
אבל אתה... שיקרת.
מר גריי, אני אעשה הכול כדי למצוא מרפא.
אבל אני חושב שאתה כבר יודע את זה.
אז...
אני צריך לחתום על משהו?
אני יכולה להציע לכם משהו?
לא, תודה, גברתי.
קחי, חמודה.
תני לי לנגב לך.
את נראית טוב.
תבורך.
כמה אני חייבת?
שזה לא ידאיג אותך.
זה בסדר.
תרצה שאקריא לך?
אני יודע לקרוא, שטן.
- עיזבון אנטומי -
- רצון לתרום את גופי להמשך קידום... -
כתוב כאן שאתה רוצה בעלות על הגוף שלי.
זה ההסכם הבסיסי, כן.
אבל לא על נשמתי.
אין לי שימוש בנשמה, מר גריי. -יופי.
כי אני אצטרך את שלי.
איך זה שלא אכפת לך שאני מכנה אותך "שטן"?
הרבה כסף מושקע במחקר הזה.
קרנות פרטיות, חברות התרופות, הרבה עושר ופריבילגיות.
אני מניח שאתה פשוט אומר מה שאתה חושב.
כתוב כאן גם שאני מקבל 5,000 דולר רק על החתימה.
כן, אני יכול להגדיל את הסכום.
לא, לא, לא, בעל זבוב, לא.
אני בטוח שהכסף שלך קנה הרבה נשמות וגופים שחורים.
אבל אני לא מוכר.
אני ואתה רק עושים זה לזה טובה.
ואני רוצה שהחוזה יגיד את זה.
אם זה עושה לך טוב. -וזה לא הכול.
אתה אומר שכשאקבל את הזריקה הבאה,
כל הזיכרונות שלי יחזרו?
כן.
ואז אני אחתום.
מר גריי, אני מצטער, אבל זה לא עובד ככה.
אני צריך אישור חתום לפני שאתן לך את המנה האחרונה.
תקשיב לי.
יש לי הרבה מה לעשות,
ואני צריך את הזיכרון שלי בשביל זה.
את כולו.
תיתן לי את זה...
הגוף הזה יהיה שלך.
אני לא אגיע היום.
התעוררתי גמורה, אז נתראה בפעם הבאה.
- קבוצת לימוד רוב איפה את? -
גב' בארנט, מר גריי צריך אותך.
מה אתה עושה? אל תיגע בי. טוב. תניח לי.
לא! לא, תפסיק. עזוב אותי! אל תיגע...
הצילו! הצילו! -בבקשה. תירגעי, תירגעי.
תעזבו אותי.
אתם מוכנים לעזוב אותי?
לעזאזל!
מה העניין?
תישארי איתי עד הסוף?
מר גריי, אני אשעין אותך לאחור עכשיו, טוב?
הנה.
טוב.
הנה. בסדר.
תגיד לי משהו, שטן.
כן, מה?
אתה נהנה מהעבודה שלך?
תתכונן, מר גריי.
- פנוי -
אני אשב כאן בחוץ זמן מה. בשמש.
את מוזמנת להצטרף אם את רוצה.
כן, וזה בסדר כי היא רגילה לחכות.
מה את עושה?
אני כותבת מסרון לבילי.
בשביל מה?
אני צריכה ללכת לבית של ניסי להביא את החפצים שלי.
את עדיין כועסת?
את חושבת שעשיתי טעות.
מה אכפת לך מה אני חושבת?
מה שאת חושבת חשוב לי מאוד.
לאנשים האלה לא אכפת ממך.
כן, אני יודע.
אז למה אתה לא מקשיב לי?
יכולתי להוציא אותך משם. למה אתה נותן להם לתמרן אותך ככה?
זוכרת את הפעם הראשונה שפגשת אותי אז בסעודה?
איזה ריח נדף ממני?
מה היה קורה אם היית אומרת לי להיכנס לחדר של ניסי,
להסתכל במגירה העליונה של השידה שלה ולהביא לך את הגרביים האדומים?
את חושבת שהייתי זוכר משהו מזה?
לא, אבל מישהו היה יכול לרחוץ אותך ויכולתי להביא את הגרביים בעצמי, אז...
כן, זה נכון.
רג'י טיפל בי. ועכשיו את עושה את זה.
אז בואי נחליף.
נחליף מה?
נניח שאת היית זו שמסריחה מהפרשות הגוף?
את זו שלא זוכרת מה רצית להגיד.
את זו שיש לה מוח של ילדה בגוף של אישה בוגרת.
מה היית עושה?
ואל תגידי שהיית קופצת מהחלון,
כי את לא זוכרת אפילו איך לפתוח את החלון הארור.
וזה המצב.
את לא יודעת אם לשנוא את המחלה שלך או לשנוא את עצמך.
את כל זה הרגשת?
כן. כל הזמן.
הנה האישה הזאת שוב. -מה?
זאת ר-י-נ-ג.
אני לא מאמין שזו הפעם השנייה שאת באה להחזיר לי את הכסף.
בפעם הראשונה שבאתי אתה ישנת, אז נאלצתי לבוא שוב.
את יודעת, השמש שוקעת, העיניים שלי נעצמות. הייתי במיטה.
אני בחור כפרי.
אני רגיל ללכת לישון כשהשמש שוקעת.
כשהשמש זורחת, אני קם ומתחיל לעבוד.
אתה נשמע כמו אבא שלי.
הוא אמר, "לך לישון מוקדם, קום מוקדם. תספיק הרבה יותר במשך היום."
זה נכון. בהחלט.
ואת ישרה, כי אני...
למען האמת, אני לא זוכר שהלוויתי לך את הכסף.
הבטחתי לך.
רואה את הכסף הזה.
בכלל לא ידעתי שהלוויתי לה את הכסף,
אבל שירלי עשתה כל מאמץ כדי להחזיר לי. נכון שזה משהו?
יפה מאוד, גב' רינג.
אני מנסה לגמול למר גריי על טוב לבו.
והייתה לך טבעת יפה בבנק.
אני זוכר את זה. היא הייתה אוצר.
אבי נתן אותה לאמי לפני 60 שנה.
היא אצלך?
אני יודעת שעדיף שלא אסחב אותה איתי, אבל...
מאז שנזכרתי בטבעת,
אמרתי לעצמי, "אני מקווה שאתקל בה שוב."
כי מצאתי את זה בכיס שלי.
רובין, בואי הנה.
בסדר. אני באה.
תראי את זה. -אני באה.
רואה את זה?
זו מלאכת מחשבת. זו יצירת אמנות.
וואו. היא יפה מאוד.
טבעת יפה לאישה יפה.
טוב, אני צריכה ללכת לקניות, אז... -קחי את זה.
טוב.
וקחי.
שמחתי להכיר אותך, גב' רינג.
נערה נחמדה, האחיינית שלך. -לא, לא, לא.
היא הבת של החברה הכי טובה של הבת של האחיינית שלי.
ההורים שלה מתו.
והיא באה לגור איתי עד שהיא תתארגן על עצמה.
טולמי גריי שוב נחלץ לעזרה.
לא, לא, לא. אם כבר, היא מצילה אותי.
אני לא יודע מה הייתי עושה בלי הנערה הזאת.
אתה נראה שונה משנראית באותו יום בבנק.
כן, תרופה חדשה. אני מתפקד במלוא התפוקה עכשיו.
אני מקווה שלא הבכתי את עצמי כשפגשתי אותך בבנק.
אתה? אני זו שצריכה להתנצל.
לבקש כסף מאדם זר?
מזל שפגשתי אדם טוב לב כמוך.
לא, לא, לא. אני לא נחמד כמו שאת חושבת.
די, תפסיק עם זה.
אני לא אומר שאני רע.
אלא שאף פעם לא קמתי ועמדתי על שלי.
תמיד התמזגתי בהמון והלכתי בתלם.
קמת והגנת עליי.
היי. היי, אחותי.
מה אתה רוצה?
שמך רובין, נכון?
אם ידעתי ששמי רובין, למה קראת לי "אחותי"?
אני רוג'ר. רוג'ר דוז.
אני עובד אצל רג'י לפעמים כשהוא עסוק בעבודות נגרות.
עזרתי לו בארונות המטבח של דודתו ניסי.
כן, טוב.
גרת בבנקהד לפני שעברת לגור עם ניסי, נכון?
א-הה.
לא ראיתי את החבר שלי רג'י מאז אותה עבודה.
מה הוא עושה בימים אלה?
מת. -סליחה?
רג'י מת. מישהו ירה בו.
מה... מה קרה?
אמרתי לך שירו בו.
לעזאזל. מת?
אני צריכה ללכת.
מה שלום הדוד שלו?
זה שהשם שלו מתחיל ב-פ' שותקת?
למה? -אני יודע שהוא ורג'י היו קרובים.
רג'י טיפל בו.
עכשיו אני עושה את זה.
פגשתי אותו כמה פעמים.
היו לו סיפורים טובים על הימים ההם במיסיסיפי.
כל המשפחה שלי הגיעה משם.
אני רוצה לקפוץ אליו. להשתתף בצערו.
מר גריי לא במצב
שאנשים יכולים לבוא אליו בלי להודיע מראש.
אני מבין.
אני יכול להקפיץ אותך. המכונית שלי שם.
זה רק כמה רחובות. -אני יכול ללכת איתך.
תני לי את השקיות.
אפשר ללכת ברגל אם את רוצה.
מה שלומך? -בסדר.
אם הייתי צריך לבחור שיר לשלוח לחלל בתקליט הזהב,
זה היה סטיבי וונדר.
שיהיה ברור, סטיבי וונדר של שנות ה-70.
לא שירים כמו "צלצלתי רק לומר שאני אוהב אותך".
מה? את לא אוהבת את סטיבי וונדר?
לא. פשוט... הזכרת את תקליט הזהב?
כן.
זה לא דבר שעולה בשיחה בדרך כלל,
עם האנשים שאני מדברת איתם, בכל אופן.
ראיתי את האסטרונאוט על הנעל שלך.
זה אדם ממאדים, למעשה.
אז...
תודה. -כן.
אל תשכחי להתקשר ולומר לי מתי זמן טוב לבקר אצל מר גריי.
לא אשכח.
בסדר. -בסדר.
לך כבר. אתקשר אליך.
בסדר. -בשביל מר גריי.
בשביל מר גריי. בסדר.
לך כבר!
אני צריכה לזוז.
כבר? הרגע הגעת.
החברה שלי אלטה חזרה הבית מבית החולים.
אני רוצה לבקר אצלה.
שירלי רינג נחלצת לעזרה.
אתקשר אלייך בעוד כמה ימים.
אני מקווה.
את כבר הולכת, גב' רינג?
כן, היא בורחת לי.
לא נכון. אני רק רוצה לקפוץ לבקר חברה.
אני מקווה לראות אותך שוב בקרוב.
גם אני מקווה.
אם הדוד שלך רוצה. -די, נו.
ביי.
בילי יעזור לי להביא את שאר החפצים שלי מהבית של דודה ניסי.
לא אתעכב הרבה. אתה צריך משהו לפני שאני הולכת?
אה-אה, לכי. אני אטפל בכל זה.
אחמם לי את הקפה ואחשוב על שירלי רינג.
רק אל תתאמץ יותר מדי.
לכי מכאן כבר, ילדה שובבה.
בואו ניגש לעניין.
הוא קשוח.
תתנהג יפה, בחור.
קוי, אל תעזוב אותי.
נראה שהוא לא רוצה לדבר.
מה יש לך כאן, אחות קטנה?
רק החפצים שהספקתי לקחת לפני שפינו אותי מהבית של אימא שלי.
לא שילמת שכר דירה?
כן, לא יכולתי לשלם אפילו על הלוויה שלה. זה הקטע שחרפן אותי
כי העירייה שילמה
ואני לא רוצה כלום מהעירייה. -היי!
הנה זה בא. -מה אתם עושים?
דפקתי בדלת ולא פתחתם.
אז פתחתי במפתח שלי כדי לקחת את שאר החפצים שלי.
היי, אל תיגע, גבר.
אתה מוציא את זה מהבית שלי.
אבל אני לא גונבת ממך כלום. זה שלי.
אז אני אלך לבדוק.
ואם אגלה שמשהו חסר, אל תחשבי שלא אמצא אותך.
אתה לא תמצא אותי. אני גרה בבית של דוד גריי.
מה תעשה בעניין?
את המטפלת שלו עכשיו? -כן.
כלבה, הוא אפילו לא דוד אמיתי שלך.
מה אמרת, גבר? -עזוב אותו. הוא לא שווה את זה.
יש לו כזה קטן.
נקבה.
זה לא הוגן, בילי. אתה תמחץ אותו כמו חרק.
אל תתקרבי לבית.
בסוף יתפוצץ לו המוח.
כדאי לו להיזהר.
הוא לא שווה את זה.
היי.
מה קורה, מר גריי? -היי.
מה אתה עושה?
מנסה לראות כמה אנשים אני זוכר מהילדות שלי במיסיסיפי.
הגעתי ל-227.
הכרת הרבה אנשים, מה?
רוב אלה הם קרובי משפחה שלי.
נראה לי שאצליח למלא עוד איזה שישה כאלה.
איך ההרגשה להיזכר בכל זה אחרי כל כך הרבה זמן?
כאילו אני עומד על ההר הכי גבוה בעולם
ושוכב בקבר באותו זמן.
תרצה לחזור לכדור הארץ ולבוא איתנו?
לאן? -לדיינר, כאות תודה לבילי.
אתה מזמין אותו לצהריים.
איזה מזל יש לי.
אני זוכר שהדוד ת'ורן סיפר בדיחה, תפס את החזה שלו, איבד את ההכרה,
צנח ומת.
אני זוכר שאימא שלה לבשה ללוויה שמלה לבנה שהיא צבעה לשחור.
איך קוראים לתרופה הזאת?
יש לי דודה שלא זוכרת את הפנים של בעלה.
אין לה עדיין שם.
אבל אני אומר לך, היא שיקוי השטן,
אתה צריך להסכים למכור את נשמתך אם אתה לוקח אותה.
זכור, כשהשטן דופק בדלת,
מוטב שתפתח לו, או שהוא ישרוף את הבית שלך.
אתה עמוק, דוד.
איפה מצאת את הרופא השטן הזה?
זוכר את הפתק שמצאת דבוק לטלוויזיה?
רג'י קבע את התור. -ממש לפני שהוא מת.
אל תיתנו לי להפריע לכם.
סליחה, גברתי. לא הזמנתי עוד.
שמי סוניה. והסתכלתי וראיתי עליך שיש לך תיאבון בריא.
זה על חשבון הבית.
תראה אותך, אתה מסמיק.
מסמיק, ואתה שחור. -תפסיקי כבר.
כלומר, רציתי להגיד ש...
אני יודע ששיפור המצב שלך תמיד העסיק את רג'י.
מה עוד העסיק את רג'י?
האישה והילדים. הוא אהב אותם מאוד.
הוא לא חשש שמישהו מנסה להרוג אותו?
לא היה שום סיפור, דוד.
הוא לא נהרג בתאונה.
רובין צודקת, אדוני.
רג'י היה אדם טוב. הכי טוב שיש.
זה היה אחד מאותם דברים רעים שפשוט קורים.
בלי סיבה.
זה מבאס, אבל ככה זה לפעמים.
כשהיית בעבודה,
בילי פרירס הגיע איתה והעמיס את הכול למכונית שלו.
היא בטח עברה לגור אצל הדוד גריי
כדי שתוכל לשים יד על הצ'קים של הפנסיה שלו.
אני מתקשה להאמין
שילדה טובה כמוה תעשה דבר כזה.
ילדה טובה שישנה עם סכין מתחת לכרית?
בחייך.
כמה אמרת שפיטיפאפה מקבל מהעירייה?
שלושה צ'קים, כמעט 300 דולר.
והוא כזה משוגע, הוא פשוט זורק אותם.
אנשים בשכונה שלו אומרים שיש לו ארגז שלם מלא כסף
איפשהו בתוך הבלגן שלו.
אתה באמת חושב שהוא עד כדי כך גמור?
ראית אותו, אימא.
כשהוא מדבר, בקושי אפשר להבין אותו.
והוא רואה אנשים שלא קיימים.
רובין אמרה שהיא הולכת לגור אצלו? לא רק לעזור לו כמו שביקשתי.
היא התכוננה לגור איתו שם, בדירה המטונפת ההיא?
זה מה שהיא אמרה.
אני אומר לך, אימא. היא רוצה את הכסף.
את צריכה לבקש בעירייה שיבדקו את העניין, את מבינה?
אולי הגיע הזמן להכניס אותו למוסד או משהו.
לטובתו.
הם רק צריכים לראות איך הוא חי
ותוך דקה הם מוציאים אותו משם.
תאמיני לי.
נהגתי באוטו גלידה, עבדת כשרת במשרד הדואר.
היו לי עוד הרבה עבודות.
באתי לג'ורג'יה כי אחותי ג'ון אמרה שהילדים שלה צריכים קרובי משפחה בסביבה.
בצד הרחוב שג'ון גרה בו,
גרו גם משפחת ג'ונס,
משפחת פטי, ג'ורג' ומריון וייט,
ו... באני רוג'רס.
באני? זו אישה?
לא, לא, חס וחלילה. באני רוג'רס היה גבר.
באני רוג'רס הרג את טומי בוטומס... -מה?
לא ישב דקה, לא עמד למשפט.
וואו.
אני רואה את הכול בבירור עכשיו.
אני רואה הכול חוץ מדבר אחד...
איפה שמתי את האוצר של קוידוג.
אל תדאג. זה יבוא.
ועד אז, אתה יכול לחשוב מחשבות נעימות על החברה החדשה שלך.
שירלי נחמדה.
אבל היא לא מסוג הבחורות שאתה חולם עליהן.
אבל סנסיה...
אף פעם לא הייתי מאושר יותר בשום מקום משהייתי עם סנסיה.
כדאי שתלך לישון עכשיו, דוד.
סנסיה הייתה האישה הכי יפה שראיתי בחיי.
בדיוק. מחשבות יפות.
למען סנסיה היה שווה להקריב את חיי.
ליל מנוחה.
- אטלנטה 1976 -
אני כבר חוזרת.
היי. אותך ראיתי רץ?
הדוד שלי קוידוג...
איזה מין שם זה קוידוג?
הוא לא באמת דוד שלי, אני רק קורא לו ככה.
אבל קוידוג באמת היה שמו, כי...
זה השם היחיד ששמעתי שקוראים לו בו מאז ומעולם.
נו?
מה הקשר של הלא-דוד קוידוג לריצה שלך?
קוידוג אמר,
"בחיי כל אדם שחור יגיע יום שבו הוא יצטרך לרוץ.
אז אם לא תתאמן,
כשיבוא היום הזה, ייתכן שלא תצליח להגיע למהירות הנדרשת."
נשמע כמו אדם חכם.
הוא היה חכם.
מה אתה קורא?
- "זרים ברכבת" פטרישיה הייסמית -
סיפור אהבה?
זה על שני אנשים שלא מכירים זה את זה
שרוצים להרוג אנשים.
אנשים שונים.
אבל הם יודעים שאם יהרגו בעצמם, הם יסתבכו.
אז הם מתחלפים. את יודעת, בקורבנות.
אני לא אוהבת סיפורי רצח.
יותר מדי דם ואלימות בשבילי.
לא משנה מה קוראים, כל עוד קוראים משהו.
קוידוג... קוידוג... -א-הה.
תמיד אמר,
"הדבר הכי טוב שאדם שחור יכול לעשות הוא לדעת לקרוא ולחשוב בכוחות עצמו."
נראה לי שהייתי מחבבת את הדוד שלך.
בטוח שהוא היה מחבב אותך.
למה אתה אומר כך?
אני סנסיה. סנסיה הווארד.
טולמי גריי.
הרבה אנשים חושבים שזה שם אפריקני,
אבל בעצם הוא יווני.
יש לך משפחה שם?
אימא שלי אהבה היסטוריה.
אז כשאלכסנדר הגדול כבש את מצרים,
שלוש מאות שנה לפני שישו נולד,
המושלים נהפכו למלכים, או לפרעונים.
ושלושה מהם נקראו טולמי (תלמי).
אחד מהם היה אבא של קלאופטרה.
אז לא רק שהוא היה יווני, הוא היה גם מלך מצרים.
תגיד לי משהו, טולמי...
הקראת פעם בקול לחברה שלך בלילה?
סנסיה.
כן?
הם מתכוננים להתחיל את הברביקיו.
אני לא רעבה, עזרא.
זה מר טולמי גריי, שנקרא על שם המלך היווני של מצרים.
מלך, הא? -זה רק שם.
תקשיבי, אנחנו צריכים לזוז.
אולי תבוא איתנו, מר גריי?
הוא לא מוזמן.
אז אולי אני אשב כאן ואדבר זמן מה
ואבוא עוד מעט.
אמרתי, בואי.
עזרא, תפסיק!
אין צורך לאחוז בגברת ככה.
אתה אל תדחוף את האף המזוין שלך, כושי.
עזרא! אתה לא רוצה ללכת מכות ביום ראשון.
בוא.
בסדר.
- ד"ר פפר -
מה את עושה כאן שוב?
אמרתי לך כבר,
דודתי אלברטה לימדה אותי לעולם לא להרשות לגבר להרים עליי יד.
אבל אז אסור לי להיות עם גבר אחר לפחות שלושה ימים
שמא יכנו אותי פרוצה.
- מו אספקת קרח -
עזרא לפת אותי בכוח ביום ראשון,
ועכשיו יום רביעי בערב.
אילו היה לך יום חופשי,
שכר הדירה שולם ויש קצת כסף בבנק, מה היית עושה?
את זה.
אם היית לבד?
אה, זה.
קם לפני הזריחה, עולה על אוטובוס לאגם אלטונה.
חולץ נעליים ופושט גרביים.
יורד לקו החוף וצופה בזריחה.
זה הכול?
ואז הייתי הולך למוזיאון לאמנות ומקיף את עצמי ביופי.
כל מה שהיית קונה ביום החופשי שלך זה כרטיס לאוטובוס?
מן הסתם הייתי קונה לי כריך ושתייה.
ואחר כך הייתי מפנק את עצמי בספר.
בגלל זה אני כאן.
אני צריכה להיות עם גבר כמוך.
גבר שכל יום איתו יהיה הפתעה.
זה בערך כל מה שאני יכול להציע.
אימא שלי ואלברטה לימדו אותי גם,
"לא תוכלי לקבל הכול.
תצטרכי להשלים עם זה ולהסתפק במה שאת צריכה."
ומה בדיוק את צריכה, סנסיה הווארד?
פעם חשבתי שאני רוצה גבר שיוכל לקנות לי שמלות מפוארות,
בגדים יפים.
את הבגדים קיבלתי.
אבל הם מונחים עליי כמו כבלים ושלשלאות.
עכשיו אני רוצה גבר שיוכל להקריא לי מספר כלשהו בכל לילה.
אז נראה שאצטרך להסתפק בך.
לי יש מילה בעניין?
ברור שיש לך.
כל עוד תגיד כן.
כושי, כדאי לך להתחיל להתפלל.
עזרא. עזרא, אתה יודע שאנחנו... -זוזי הצדה.
אני לא מחפש צרות. -בן זונה, אני אהרוג אותך!
לא!
פאק! -עזרא!
נראה אם עדיין תרצי אותו אחרי שאגמור כאן.
עזרא, אני מזהירה אותך, אל תכה אותו שוב!
או שמה?
הזהרתי אותך שלא תרים עליי יד.
אני לא רצה אליו.
עזבתי אותך.
את שולפת עליי אקדח?
את הולכת לירות בי? בשביל הכושי הזבל הזה?
זה נגמר, עזרא. אני איתך גמרתי.
אז על הזין שלי.
כלבה!
אלוהים! שיט! לעזאזל!
סנסיה, די, חמודה. בבקשה ממך.
בבקשה, חמודה. בבקשה.
סנסיה.
עזוב אותי.
למה עצרת בעדי? הוא רצה להרוג אותך!
תקשיבי לי.
לא אכפת לי להתחיל את הדבר הזה במעט דם.
אבל אני לא מתכוון לדרוך על גוויות בדרך לשם.
קח.
שמור אותו אצלך.
בוא. נשכיב אותך לישון.
אני יכול לישון עכשיו.
וכשתתעורר,
תצטרך למצוא את האוצר ההוא ולהתחיל להשתמש בו.
ציפור! ציפור, קומי.
מה לעזאזל?
אני זוכר שהוא היה... הוא היה שם.
מה היה? -הלב השחור.
מה?
שמתי אותו מתחת לרצפה
כשתיקנתי אותה אחרי שסנסיה ירתה בה ועשתה חור.
בוודאות. -אתה בסדר?
אני יודע שזה היה... כאן למטה איפשהו.
דוד!
מה אתה עושה? -הוא כאן.
בוא, תן לי לעזור.
אז בואי. -טוב. אבל אל תנופף בזה.
חתכי לכל האורך. -בסדר.
הנה. משכי.
טוב. עכשיו שום דבר לא חוסם את הדרך.
תכף נמצא אותו.
מה אנחנו הולכים למצוא?
את העתיד, ציפור.
את העתיד.
- על פי ספרו של וולטר מוסלי -
תרגום: גלית אקסלרד