Pity, vågn op. Kom så, sovetryne.
Kom nu, vi har ikke hele natten.
Coydog?
-Selvfølgelig. Vær nu stille. Kom. -Hvad laver du her?
-Jeg henter dig. -Nej, nej.
Min hjerne burde ikke være her. Jeg er helbredt.
Hold op med det vrøvl og kom.
Nej, Coydog. Sådan er min hjerne ikke mere.
Jeg tog djævlens gift,
og nu husker jeg fortiden, i stedet for at den husker mig.
-Du kan altså huske det? -Ja da.
Hvad var det så, jeg bad dig om?
Kom nu.
Sig nu bare, hvad det er, jeg har glemt.
-Det ville jeg, hvis jeg kunne. -Hvorfor kan du ikke det?
Det her er ikke min drøm.
-Så er vi her. -Det er Delias glædeshus.
-Hvorfor skulle vi gå den omvej? -For at komme om bagved, så ingen ser os.
-Hvorfor gemmer vi os? -Hvad er derhenne ved Delias hus?
-Det gamle jerntrug? -Vis mig det.
Her er det, Coydog. Her.
Ti nu stille! De må ikke høre os.
-Kan du huske, hvor grisehovedet er? -Herovre.
-Hvilken vej kigger hr. Gris? -Mod sydøst.
Så kom.
Den vej.
Ved du, hvad det er?
Ja, den gamle stenbrønd, som slaverne lavede.
-Kender du Clive Miller? -Ham den onde, gamle hvide mand.
Hans slægt var slaveejere og gjorde frygtelige ting mod dem.
Efter befrielsen forpagtede han jorden ud mod en del af afgrøderne.
Sorte, der arbejdede for ham, sad i gæld resten af livet.
Han blev vred på min far engang.
Vi så aldrig min far igen.
Familien har vredet blodet ud af sorte i flere hundrede år.
Siden før uafhængighedskrigen.
Alle mænd er skabt lige, bortset fra dem med sort hud.
De tog al frihed, kærlighed og håb fra alle sorte sjæle, de rørte ved,
og lavede det til et sort hjerte, som Clive Miller selv beholdt.
-Er det virkelig et hjerte? -Det kalder jeg det.
Det er en skat, Pity.
En skat skabt af sorte menneskers lidelse. Og Clive Miller frydede sig,
for han havde det kun godt, når han forvoldte os smerte.
En aften, han var fuld af noget brændevin, jeg havde solgt ham,
fortalte han mig om sin skat. Og i går...
...solgte jeg ham noget majssnaps.
Mens han kiggede væk, hældte jeg opiumsdråber i.
Og da han faldt om, ledte jeg, til jeg fandt skatten.
Det sorte hjerte, han gemmer på.
Og det gjorde jeg for din skyld.
For min skyld?
Clive opdager, at jeg tog skatten, så jeg må væk herfra.
Og Pity...
Du skal tage det, jeg stjal, og bruge det til at hjælpe de sorte.
Er det nede i brønden?
I bunden af brønden er der en rødlig brosten.
Jeg gemte det sorte hjerte bag stenen to sten over den røde, er du med?
Ja, men forsvinder du for altid lige nu?
Når jeg lige har været hjemme.
-Må jeg tage med? -Nej, min ven. Det kan være farligt.
Du sagde jo, at mr. Miller er gået kold.
Ja.
Jeg gav ham en hel dram opiumsdråber.
Må jeg så gå med?
Kom.
Der er ingen.
Måske ikke.
Hvorfor gør du det, hvis du er bange?
Min mors Bibel er dernede.
Jeg har ikke andet af hendes.
Jeg kan hente den. Han leder ikke efter mig.
Nej, du er kun et barn. Jeg har lagt rigeligt på dine skuldre.
Nej.
Det er min Bibel dernede.
Og jeg henter den.
Tag ham!
-Jeg har ham! -Se nu der!
-Nu er du nok ikke så stærk! -Rolig, vi skal tale med ham først.
-Hjælp! Hvem kan hjælpe mig? -Sådan!
Læg ham ned! Tag hans arme.
-Han er sgu tung! -Slæb ham derover! Tag tønden.
-Nej, det må I ikke... -Onkel?
Onkel. Vågn op.
-Hvor er jeg? -I din seng.
Men hvordan...
Hvor længe sov jeg?
Et par dage.
-Et par dage... -Du har sovet og vågnet. Mest sovet.
-Hvordan har du det nu? -Som om jeg var død...
...og er blevet slæbt over varme kul til live igen.
Ja. Du råbte og skreg i søvne.
Det føltes ikke som en drøm. Det føltes ægte.
Coydog er altid efter mig over det, jeg ikke gør og ikke forstår.
Jeg begynder at forstå nu. Det handler om det sorte hjerte.
-Hvad er et sort hjerte? -Det er en skat, som Coydog stjal.
Han sagde, hvad jeg skal gøre med den. Og hvor den er.
Men nu er jeg...
Jeg ved ikke, hvad jeg har gjort ved den.
Drik lidt vand.
-Jeg ringede til lægen. -Lige nu?
Da feberen steg, og igen da du begyndte at skrige.
Hvad sagde han?
Sygeplejersken bad mig gnide dig med alkohol.
Lægen bad os komme, når du vågnede, men det er noget fis.
-Rolig nu. -Nej, det skal du ikke sige til mig.
Jeg var skidebange. Jeg vidste ikke, om du ville vågne.
Havde jeg vidst det her, havde jeg aldrig givet dig lov.
Det var mig, der sagde ja. Ikke dig.
Så ringer jeg.
Få noget tøj på.
-Hvor fandt du det tøj? -Kan du lide det?
Og glatbarberet. Ikke dårligt, Pitypapa.
Det passer ikke som før. Jeg er vist krympet lidt, men...
Her dufter sgu godt.
Der var slukket for gassen på komfuret. Jeg har tændt igen.
Du er bedre end en altmuligmand.
-Jeg kunne æde en halv ko. -Sådan sagde min far altid.
-Hvor er din far? -Død.
-Og din mor? -Også død.
Det har du fortalt mig, ikke?
Jeg så mit første lig, da jeg var seks år.
Min veninde, Maude Petit, brændte ihjel i en hytte af tagpap.
Min mor måtte holde mig, så jeg ikke løb ind efter hende.
Det kan du huske nu?
Ja, men jeg husker ikke, som jeg husker, jeg huskede.
Og ikke alting. Det er, som om de ting, jeg ikke kan huske, er bag en lukket dør.
Jeg kan høre minderne, men jeg kan ikke se eller røre ved dem.
Ligesom Coydogs skat og... og Reggie.
Jeg ved, han fortalte mig nogle ting, men jeg kan ikke rigtig høre dem.
Jeg tror, at når jeg kan det, vil jeg få styr på nogle ting.
Styr på hvad?
Ja, du ved, hvorfor han blev slået ihjel. Måske endda, hvem der skød ham.
Vognen kommer om 20 minutter.
Vær klar.
Hvad pokker skete der?
-Der er ingen fisk i. -Mr. Grey!
De ser godt ud. Hvordan har De det?
-Jeg har aldrig haft det bedre. -Godt. Miss Barnet.
Hvordan går det med hukommelsen?
Stadig lidt tåget, men jeg ved da, hvad klokken er.
Og jeg er stærkere. Langt mere sikker på benene.
Det er godt nyt. Under ti procent oplever fysisk bedring.
-Så er jeg jo en af de heldige. -Ja. Værsgo, denne vej.
Kom.
Hvad er der?
Skal du bare sidde der og nikke og smile?
Han havde høj feber, svedte som et svin og skreg om hjælp.
Hans voldsomme reaktion på indsprøjtningen overraskede os.
Men sådan virker midlet altså bare.
-Han kunne være død. -Mr. Greys liv var ikke i fare.
-Og det skal vi tro på? -Det er blot bivirkninger.
Delirium er ikke ualmindeligt og aftager efter et par dage.
Hvad så med feberen?
Feberen vil komme tilbage ind imellem. Især om natten.
Den skal overvåges og lindres.
Jeg kan godt klare feberen. Det er mere det, der foregår i min hjerne.
Et helt liv fræser rundt derinde, men ikke alting.
Især ikke den tid, hvor jeg var syg. Du sagde, jeg ville huske alt.
Vi er kun halvvejs, mr. Grey. De mangler den sidste indsprøjtning.
-Og så kommer alt tilbage? -Ja, mere end De kan forestille Dem.
Og så er han helt rask?
-Så længe det varer, ja. -Vent lige lidt.
Sagde du ikke, det var en kur?
Takket være mennesker som mr. Grey
vil vi kunne skabe fremskridt for hele menneskeracen.
Millioner med samme sygdom vil få en kur.
Hvad med ham? Hvad sker der med ham bagefter?
I gennemsnit holder effekten fire uger.
-Fire uger. -Nogle gange seks. Måske syv.
Og så er festen forbi, og jeg bliver som før igen?
Afhængig af behandlingens styrke kan det i visse tilfælde...
...accelerere den kognitive svækkelse, som allerede fandt sted.
Får min hjerne det værre end før?
Af vores 157 forsøgspersoner har ikke to patienter reageret ens.
Og ingen så stærk som Dem er blevet testet.
Det lyder ikke særlig lovende.
-Hvad hvis vi skrider nu? -Det vil jeg ikke anbefale.
Det er et udmærket spørgsmål. Hvad sker der, hvis jeg går min vej nu?
Hvis De gør det, vil De mærke psykiske og fysiske gener ikke ulig en afvænning.
I Deres alder er det ikke et kønt syn.
Min mor var på afvænning to gange.
-Jeg kan hjælpe ham. Kom. -Hans hjerne vil svækkes.
-Så bliver han normal igen. -Hvis det kan kaldes det.
-Fugl. -Fuck det! Du behøver ikke det her.
Fugl, hør nu lige. Jeg ved godt, at du har hjertet på rette sted.
Men jeg må gennemføre det.
Hun mener det godt.
Men du... har løjet.
Mr. Grey, jeg vil gøre alt for at finde en kur.
Men det vidste De vist godt.
Nå...
Skal jeg skrive under på noget?
-Trænger De til noget? -Nej tak.
Her, skat. Nu skal jeg.
-Nu er du fin. -Tak for det.
Hvad bliver det?
Tænk ikke på det.
Så, det er fint.
-Skal jeg læse det for Dem? -Jeg kan godt læse, Satan.
ANATOMISK TESTAMENTE
Der står her, at du vil have ejerskab over min krop.
-Det er aftalen, ja. -Men ikke over min sjæl?
-Jeg har ikke brug for en sjæl. -Godt. For jeg skal bruge min.
Generer det dig ikke, at jeg kalder dig Satan?
Der er mange penge bag den her forskning.
Individuelle formuer, medicinalindustrien, masser af rigdom og privilegier.
De siger vel bare, hvad du mener.
Der står også, at jeg får 5.000 dollars for at skrive under.
-Det kan sikkert forhøjes. -Nej nej, Mefisto.
Dine penge har sikkert købt masser af sorte sjæle og kroppe.
Men jeg vil ikke sælge.
Vi to gør bare hinanden en tjeneste. Det skal stå i kontrakten.
-Hvis det hjælper. -Og det er ikke alt.
Du siger, at når jeg får næste indsprøjtning,
-kommer alle mine minder tilbage. -Ja.
Så skriver jeg under.
Jeg beklager, mr. Grey, men sådan fungerer det ikke.
Jeg skal bruge en underskrift først.
Hør her.
Jeg har mange ting at gøre,
og jeg skal bruge min hukommelse. Det hele af den.
Får jeg det...
...er den her krop din.
Jeg kan ikke i dag.
Jeg er ret smadret i dag, så det bliver en anden gang.
LÆSEGRUPPE HVOR ER DU?
Miss Barnet. Mr. Grey skal bruge Dem.
Hvad laver I? Slip mig.
Nej! Stop! Lad mig være...
Hjælp! Hjælp!
Skrid med jer, for fanden! Skrid så med jer!
For helvede da!
Hvad er der?
Bliver du hos mig imens?
Nu lægger jeg Dem ned. Sådan.
Sådan.
Sådan der. Okay.
-Sig mig lige, Satan. -Hvad?
Nyder du dit arbejde?
Gør Dem klar, mr. Grey.
Jeg tror, jeg sætter mig lidt her i solen.
Du må gerne blive hernede.
-Hvad laver du? -Skriver til Billy.
Om hvad?
Jeg skal hente mine ting hos Niecie.
Du er stadig vred.
Du synes, det var en fejl.
-Er du ikke ligeglad? -Din mening er meget vigtig for mig.
-De er skideligeglade med dig. -Det ved jeg godt.
Hvorfor hører du ikke på mig?
Jeg kunne have fået dig ud. Hvorfor lod du dem gøre det?
Kan du huske, da du mødte mig til sørgefesten?
Hvordan lugtede jeg?
Hvad hvis du havde bedt mig gå ind på Niecies værelse
og kigge i hendes øverste kommodeskuffe og hente et par røde strømper?
Tror du, jeg ville have husket det?
Nej, men nogen kunne have vasket dig, og jeg kunne selv hente de strømper.
Ja, det er rigtigt.
Ja, Reggie tog sig af mig. Nu gør du det.
Vi vender den om.
Vender hvad?
Hvad hvis det var dig, der lugtede af urin og afføring?
Dig, der ikke kunne huske fra næse til mund?
Dig, der havde et barns sind i en voksen kvindes krop?
Hvad ville du så gøre?
Og sig ikke, at du ville springe ud ad vinduet, for du kan slet ikke åbne det.
Det er sådan, det her er.
Man ved ikke, om man skal hade sin tilstand eller hade sig selv.
Havde du det sådan?
Ja. Hele tiden.
Nu kommer hun igen.
Det er W-R-I-N-G.
Er det virkelig anden gang, du kommer med de penge?
Første gang sov du, så jeg kom tilbage.
Når solen går ned, bliver jeg træt. Jeg var gået i seng. Jeg er fra landet.
Jeg går i seng med solen, og når den står op, vågner jeg.
Min far sagde altid: "Tidligt i seng, så man får noget ud af dagen."
Sådan er det.
Og du er ærlig, for jeg kan ikke huske, at jeg lånte dig de penge.
Jeg gav dig mit ord.
Kan du se de penge? Jeg anede ikke, jeg havde lånt hende dem,
men Shirley kom og betalte mig tilbage.
-Pænt gjort, ms. Wring. -Jeg gengælder bare mr. Greys venlighed.
Du havde den der fine ring henne i banken. Den husker jeg. En rigtig skat.
-Min far gav min mor den for 60 år siden. -Har du den med?
Jeg bør ikke gå rundt med den, men...
Lige siden jeg huskede den ring, har jeg håbet at møde dig igen,
for jeg fandt den her i lommen.
Robyn, kom her.
Okay, jeg kommer.
-Se her. -Jeg kommer nu.
Kan du se?
Det her er godt håndværk. Det er et kunstværk.
Den er meget smuk.
En smuk ring til en smuk kvinde.
-Jeg skal ud og købe ind. -Her, værsgo.
-Okay. -Og den her.
Det var hyggeligt at møde dig.
-Sød pige, din niece. -Nej, nej.
Det er min grandnieces bedste venindes datter.
Hendes forældre er døde. Hun bor hos mig, til hun får styr på sit liv.
Ptolemy Grey kommer til undsætning igen.
Næh nej, det er hende, der redder mig.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre uden hende.
Du virker anderledes end den dag i banken.
Ja, ny medicin. Jeg kører på alle cylindere nu.
Jeg gjorde vel ikke mig selv til grin den dag?
Dig? Det er mig, der bør sige undskyld. At bede en fremmed om penge?
Heldigt, jeg mødte en rar mand som dig.
Nej, jeg er ikke så sød, som du tror.
-Hold da op. -Jeg siger ikke, jeg er slem.
Jeg har bare aldrig gjort noget for nogen.
Jeg rettede altid bare ind og gjorde, som der blev sagt.
Du gjorde noget for mig.
-Hej, du der. -Hvad vil du?
Hedder du ikke Robyn?
Hvis du ved det, hvorfor kaldte du mig så "du der"?
Jeg hedder Roger Dawes.
Jeg arbejder for Reggie. Som tømrer. Jeg hjalp med hans tantes køkken.
Nå, okay.
Du boede da nede i Bankhead, før du flyttede ind hos Niecie?
Ja.
Jeg har ikke set Reggie siden det job. Hvordan har han det?
-Død. -Undskyld, hvad?
Reggie er død. Han blev skudt.
Hvad... Hvad skete der?
-Ja, han blev jo skudt. -Hold da kæft. Død?
Jeg skal hjem.
Hvordan har hans onkel det? Ham, hvis navn begynder med stumt P?
-Hvorfor? -Ham og Reggie var jo tætte.
-Reggie tog sig af ham. -Det gør jeg nu.
Jeg har mødt ham. Han fortalte nogle gode historier om Mississippi.
Der kommer vi fra.
Jeg vil gerne komme forbi og kondolere.
Mr. Grey vil ikke have besøg uden at kende folk først.
Javel.
Du kan få et lift. Bilen holder der.
-Der er ikke ret langt. -Jeg kan gå med.
Giv mig poserne.
Vi kan godt gå, hvis du vil.
-Hvordan har du det? -Fint.
Hvis jeg skulle sende en sang ud i rummet på en Golden Record,
blev det Stevie Wonder. En af dem fra 70'erne.
Ikke "I Just Called to Say I Love You".
Hvad? Kan du ikke lide Stevie Wonder?
Jo jo, det er bare... Sagde du lige Golden Record?
Ja.
Det er ikke en ting, der typisk bliver nævnt blandt dem, jeg normalt taler med.
Jeg så rummanden på din støvle.
Det er faktisk en marsmand, så...
Tak.
Glem ikke at ringe om, hvornår jeg kan besøge mr. Grey.
Nej nej.
-Godt så. -Godt så.
Gå nu bare. Jeg ringer.
-Om mr. Grey. -Om mr. Grey, ja.
Gå nu!
-Jeg må hellere gå. -Nu? Du er jo lige kommet.
Min veninde Alta er kommet hjem fra sygehuset. Jeg vil lige se til hende.
Shirley Wring til undsætning.
-Jeg ringer om et par dage. -Det håber jeg.
Går du allerede, ms. Wring?
-Ja, hun stikker af fra mig. -Nej, jeg skal bare se til en veninde.
-Jeg håber, vi snart ser dig igen. -Det håber jeg også.
-Hvis din onkel synes. -Hold da op.
Farvel.
Billy hjælper mig med at hente mine ting hos Niecie.
Mangler du noget, før jeg går?
Gå bare. Jeg tager mig af det her.
Jeg vil varme min kaffe og tænke på Shirley Wring.
-Overanstreng dig nu ikke. -Smut med dig, frække pige.
Lad os så komme til sagen.
Han er vild!
Opfør dig pænt, boy.
Coy, du må ikke forlade mig.
Han vil vist ikke snakke.
Sig mig, hvad har du i de her?
Alt, hvad jeg fik med, da de smed mig ud af min mors hus.
Bagud med huslejen?
Jeg havde ikke råd til begravelsen. Det værste var, at kommunen måtte betale.
-Åh gud. -Hvad laver I?
Jeg bankede på, men I lukkede ikke op. Så jeg låste mig ind og tog mine ting.
Hallo, lad lige være.
-Det er mit hus, I tager det fra. -Jeg stjæler ikke. Det er mit.
Jeg går ind og tjekker. Hvis der mangler noget, finder jeg dig.
Det er nemt nok. Jeg bor hos onkel Grey. Hvad vil du gøre?
-Passer du ham nu? -Ja.
Han er sgu da ikke din onkel.
-Hvad siger du? -Lad ham være. Han er ikke det værd.
Han er kun så stor.
Pivskid.
Det er ikke fair, Billy. Du knuser ham som en flue.
Hold jer væk!
Han får banket hjernen ud. Pas hellere på.
Han er ikke det værd.
-Hej. -Hvad så, mr. Grey?
Hvad laver du?
Jeg ville se, hvor mange jeg kan huske fra min drengetid i Mississippi.
-Jeg er oppe på 227. -Du kendte vist mange mennesker.
Ja, de fleste er mine slægtninge. Og jeg kan sikkert fylde seks sider mere.
Hvordan føles det at kunne huske det?
Som at stå på det højeste bjerg i verden og ligge i sin grav på samme tid.
Vil du ned på jorden igen og komme med os?
-Hvorhen? -På dineren for at takke Billy.
-Du giver frokost. -Hvor er jeg heldig.
Jeg husker, at onkel Thorn fortalte en vits, tog sig til brystet og faldt om.
Død som en sild.
Jeg husker, at min mor farvede en hvid kjole sort til begravelsen.
Sig mig, hvad hedder den medicin? Min tante kan ikke huske sin egen mand.
Den hedder ikke noget endnu. Men det er en djævlebryg,
og man må sælge sin sjæl, hvis man vil tage den.
Og når djævlen banker på, skal man åbne, ellers brænder han huset ned.
Det var sgu dybt.
-Hvor fandt I den djævledoktor? -Fra den seddel på fjernsynet.
-Reggie havde fået en tid. -Lige før han døde.
-Bare spis videre. -Undskyld, jeg har ikke bestilt mere.
Navnet er Sonia, og jeg kan se, at du har en god appetit. Jeg giver.
-Du rødmer. Selvom du er sort. -Hold da op.
Jeg ville have sagt, at...
-Reggie gik meget op i dit helbred. -Hvad gik Reggie ellers op i?
Konen og børnene. Han elskede dem.
-Han var ikke bange for at blive skudt? -Der foregik ikke noget.
Det var ikke et uheld.
Robyn har ret. Reggie var en god mand. Den bedste.
-Der skete bare noget frygteligt. -Uden nogen grund.
Det er langt ude, men sådan er det bare.
Mens du var på arbejde, kom hun og Billy og smed alting ind i hans bil.
Hun er vel flyttet ind hos onkel Grey for at få fingrene i hans pension.
Jeg kan ikke tro, at en god pige som hende ville gøre den slags.
En god pige, der sover med en kniv under puden? Helt ærligt.
Hvor meget får Pitypapa fra kommunen?
Tre checks. Næsten 300 dollars. Og han er skør nok til at give dem væk.
Folk i gaden siger, at han har en hel kasse fuld af penge i alt sit rod.
Tror du, han er så langt ude?
Du så ham selv. Man kan knap nok forstå ham. Han ser folk, som ikke er der.
Sagde Robyn, at hun bor der? Hun hjælper ham ikke bare?
Vil hun bo hos ham i den ulækre lejlighed?
Det sagde hun.
Hun er ude efter hans penge.
Du må få kommunen til at se på det.
Måske er det på tide, at han kommer på et hjem. For hans egen skyld.
De behøver bare se, hvordan han bor, så fjerner de ham omgående.
Tro mig.
Jeg kørte isbil og arbejdede som vicevært nede på posthuset.
Og en masse andre jobs.
Jeg flyttede til Georgia, fordi min søster Junes børn havde brug for familie.
På Junes side af gaden boede familien Jones,
familien Petty, George og Marion White
og... Bunny Rogers.
Bunny? Er det en kvinde?
Nej, uha, Bunny Rogers var en mand.
-Bunny Rogers slog Tommy Bottoms ihjel. -Hvad?
Han fik ingen straf og kom aldrig for retten.
Jeg kan se alting helt tydeligt nu.
Jeg kan se alt, bortset fra den ene ting...
Hvor jeg lagde Coydogs skat.
Bare rolig. Det kommer.
Indtil da kan du tænke søde tanker om din nye veninde.
Shirley er sød. Men hun er ikke en pige, man drømmer om.
Sensia derimod...
Jeg har aldrig været lykkeligere, end jeg var med Sensia.
Læg dig til at sove.
Sensia er den smukkeste kvinde, jeg har set.
Sådan. Gode tanker.
Sensia var værd at give sit liv for.
Sov godt.
Lige et øjeblik.
Hej. Var det dig, jeg så løbe?
-Min onkel Coydog... -Hvad er Coydog for et navn?
Han er ikke min rigtige onkel. Det kalder jeg ham bare.
Men Coydog var hans navn, fordi...
Ja, han blev aldrig kaldt andet.
Og?
Hvad har ikke-onkel Coydog med din løbetur at gøre?
Coydog sagde:
"Der kommer et tidspunkt i enhver sort mand liv, hvor han skal løbe.
Så hvis du ikke træner, kan du måske ikke få fart nok på."
-Han lyder klog. -Det var han også.
Hvad læser du?
FARLIGT MØDE
Kærlighedsroman?
Den handler om to mænd, der ikke kender hinanden,
og som vil dræbe nogen. Ikke den samme.
Hvis de gør det selv, får de problemer. Så de bytter. Ofre altså.
Jeg kan ikke lide mordhistorier. For meget blod og vold for min smag.
Pyt med det, så længe du læser noget.
Coydog... sagde altid:
"Det bedste, en sort mand kan gøre, er at læse og tænke selv."
-Jeg ville kunne lide din onkel. -Og han ville kunne lide dig.
Hvorfor siger du det?
Jeg hedder Sensia. Sensia Howard.
Ptolemy Grey.
Folk tror, det er et afrikansk navn, men det er faktisk græsk.
-Har du familie derfra? -Nej, men min mor elskede historie.
Da Alexander den Store erobrede Egypten, 300 år før Jesus blev født,
blev guvernørerne konger eller faraoer.
Tre af dem hed Ptolemy. En af dem var Kleopatras far.
Så han var ikke bare græsk. Han var også konge af Egypten.
Sig mig lige, Ptolemy.
Læser du højt for din kæreste?
-Sensia. -Ja?
-De er klar med grillmaden. -Jeg er ikke sulten, Ezra.
Det er Ptolemy Grey. Opkaldt efter en græsk konge af Egypten.
-Konge? -Det er bare et navn.
Vi skal altså videre.
-Vil du ikke med, mr. Grey? -Han er ikke inviteret.
Så sidder jeg her og snakker lidt. Jeg kommer om et øjeblik.
-Kom så her. -Ezra, stop!
-Du behøver ikke tage ved hende. -Pas dig selv, dit dumme svin!
Ezra! Man slås ikke på en søndag.
Kom så.
Kom nu.
Okay.
Hvad laver du her?
Det har jeg sagt. Min tante Alberta lærte mig aldrig at lade en mand mishandle mig.
Men så måtte jeg ikke se andre mænd i mindst tre dage. Ellers var jeg en tøjte.
Ezra tog fat i mig i søndags.
Og nu er det onsdag aften.
Hvis du havde en fridag
med huslejen betalt og penge i banken, hvad ville du så lave?
Det her.
-Og hvis du var helt alene? -Nå, det.
Stå op før solopgang. Tage bussen ned til Allatoona-søen.
Tage sko og strømper af og gå ned til kysten og se solen stå op.
Er det alt?
Så ville jeg tage over på High Museum og omgive mig med skønhed.
Så det eneste, du ville købe, var en busbillet?
Og en sandwich og noget at drikke.
Og senere ville jeg købe mig en bog.
Derfor sidder jeg her.
Jeg vil have en mand som dig.
-Som gør hver dag til en overraskelse. -Jeg kan ikke tilbyde andet.
Min mor og Alberta lærte mig også, at man ikke kan få alt.
Det må man acceptere og nøjes med, hvad man behøver.
Og hvad behøver du, Sensia Howard?
Før troede jeg, det var en mand, som kunne give mig fine kjoler.
Pænt tøj.
Jeg fik tøjet.
Men det sad som lænker på mig.
Nu vil jeg have en mand, der kan læse højt for mig hver aften.
Så jeg må vel nøjes med dig.
-Har jeg noget at skulle have sagt? -Selvfølgelig har du det.
Så længe du siger ja.
Bed en bøn, dit svin.
-Ezra. Du ved godt, at vi... -Flyt dig, for helvede!
-Jeg vil ikke have ballade. -Jeg slår dig ihjel!
Nej!
Ezra!
Vil du stadig have ham nu?
Ezra, du slår ham ikke igen!
Ellers hvad?
Jeg havde advaret dig.
Jeg er ikke løbet hen til ham. Jeg forlod dig.
Trækker du en pistol mod mig?
Vil du skyde mig for det usle svin der?
Det er slut, Ezra. Jeg er færdig med dig.
Du kan rende mig!
Kælling!
Av! For helvede da!
Sensia, hold nu op, skat.
Lad nu være, skat.
Sensia...
Slip mig.
Hvorfor standsede du mig? Han ville dræbe dig!
Hør nu her.
Jeg har ikke noget imod, at vi begynder med lidt blod.
Men jeg vil ikke have døde mænd indblandet.
Her.
Behold den.
-Kom. Du skal ind i seng. -Jeg trænger til noget søvn.
Og når du vågner,
skal du grave den skat op og bruge den til noget.
Fugl! Vågn op.
Hvad fanden?
Jeg kan huske, hvor det er. Ja...
-Hvad? -Det sorte hjerte.
-Hvad? -Jeg lagde det under gulvet,
da jeg reparerede det, efter at Sensia skød hul i det.
-Så derfor... -Er du okay?
Jeg ved, at den er... lige her et sted.
-Onkel! Hvad laver du? -Den er her.
Lad mig hjælpe.
-Så kom. -Pas på med den der.
Skær tværs over der.
Sådan. Træk.
Okay. Nu kan ingenting komme i vejen.
-Nu finder vi den. -Hvad er det, vi finder?
Fremtiden, fugl.
Fremtiden.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve