Coydog, mislil sem, da greva lovit some.
Saj greva, poba. Ampak najprej grem pozdravit svojo punco.
Katero? Gdč. Charlotte ali gdč. Ruby?
Gdč. Mary.
Zakaj jo morava pozdraviti pred ribolovom?
Obljubil sem, da ji bom pomagal plačati najemnino. Pridi.
Ojla!
Veš, kaj pravi pridigar o grehu?
Ja.
No, to je to!
Ej, Coydog!
Živjo!
-Dolgo se nisva videla. -Ja.
V Van Clevu sem drvaril,
medtem ko se je moj viski varil.
Ni premlad, da bi bil zvečer tukaj, g. McCann?
Nak. Sedem let imam. Korenjak sem že.
Tako?
Nekaj dni bo pri meni, ker je morala njegova mama k očetu v New Orleans.
-H komu si prišel? -K Mary. Najemnino ji bo pomagal plačati.
Gdč. Mary!
Ja, gdč. Delia.
G. McCann ti je prišel "pomagat plačati najemnino".
Že grem.
Bi se rad okopal, korenjak?
-Prosim. -Pojdi z mano.
-Poba, ubogaj gdč. Delio. -Prav.
Ja.
Nocoj bom užival!
-Matrice. -Ja, gdč. D.
Lahko prineseš nekaj veder vroče vode za kad?
Šele pozno zvečer se kopamo.
Za našo visokost bo.
Pojdiva se pripravit.
Korenjak, je voda dovolj vroča?
Zakaj imate kad v veliki sobi?
Prej je bila zgoraj, ampak potem je k nam prišla gdč. Loretta
in zgoraj ni bilo več prostora.
In itak je spodaj bliže vroči vodi.
Aha.
Pravi srček si. Kar domov bi te odpeljala.
Prav.
Vsakič. Kanalja. Vsakič.
-Nehaj. Nekdo mora izgubiti. -Goljufa!
Pridi sem, kanalja!
Nehajta! Spravite ju narazen! Tu ne bo pretepov!
Zmlel te bom, kanalja! Boš še goljufal?
-Ne poškoduj ga! Moj moški je. -Ubil te bom!
Pridi sem, mišek.
Živjo, Atipity.
Si tu?
Vstopi.
Me kaniš ustreliti?
Ne. Ne. Samo…
Zase sem ga prinesel.
Poglej se.
Si bila zunaj z novim prijateljem?
Ja.
Zakaj se potem ne bi ustrelil?
Samo tebe sem imel in zdaj je konec.
-Torej si sklenil umreti? -Nič drugega mi ne pride na misel.
Zakaj moraš nekaj narediti?
Ker si edina, ki sem jo kdaj ljubil.
In prišla sem domov, ne?
Ne moreš me izgubiti.
Vedno boš moj edini moški.
Če pa hočeš umreti, dovoli, da te ustrelim jaz.
Ker bom potem takoj kroglo v srce poslala še sebi.
Ne. Ne.
Stric, zakaj…
Zakaj si tako pozno pokonci?
Unwin Lomax.
Kdo?
Unwin Lomax je premlatil Arthurja Meanyja,
gdč. Molly pa ga je zabodla in ubila.
Môraste sanje?
Ne od začetka.
Bil sem v kadi.
Gdč. Matrice je grela vodo zanjo.
Vroča voda je pregnala mraz.
Vsi so se smejali in se nasmihali in…
Tako varnega se še nisem počutil.
Ampak kot po navadi ni trajalo.
Oprosti, da sem tako pozna. Toda ko sem klicala, si rekel, da je vse v redu.
Saj je.
Viski mi bo pomagal zaspati nazaj.
Lahko bi ostala pri Rogerju.
Ne, ne bi te smela pustiti samega.
Žal mi je.
Ne očitaj si.
Lepo je biti mlad in zaljubljen.
Zaljubljen?
Vidim, kako te gleda.
Z Rogerjem se komaj poznava.
Pol petih zjutraj tega ne potrjuje.
Ne, bila sva samo…
Ni važno. Družila sva se.
Je dober do tebe?
Ja.
No, če ti je prav, se ne bo branil.
Tega ne bom komentirala.
Ko se boš tega nekoč spominjala,
boš to videla v drugačni luči.
Dovolj sem stara, da vem, kaj je ljubezen, zato…
Aja? Kdo te je tega naučil?
Ti.
Rada te imam, Ptolemy. Res.
In stavim, da bi, če bi bila dvajset let starejša,
ti pa petdeset let mlajši…
Znam si naju predstavljati skupaj.
Si tako kdaj čutil do koga?
Do svoje prve prijateljice Maude, bi rekel.
Ja. In veš, kaj čutim do Sensie.
Ja.
Ampak ti…
Ti…
Ti si prva ženska, ki me je kdaj imela rada.
Imela rada brez…
Brezpogojno?
To, ja. Brezpogojno.
Ja.
In upam, da se bom te ljubezni spominjal, ko se bo bolezen vrnila.
Ampak ti… Zreti moraš v prihodnost,
zgrabiti priložnosti, ki ti jih ponuja življenje.
Lepo je biti mlad.
Tudi starost ni od muh.
Aja? Kaj je dobrega pri njej, starec?
Starci vedo, od kod je kaj in zakaj.
In kaj še?
Ne bojijo se življenja, ker so z eno nogo že v grobu.
Poslušaj, naspati se moraš. Pred nama je pomemben dan.
Rad bi ti predstavil nove ljudi in te naučil nekaj starih trikov.
-Bi pred spanjem kaj popila? -Ne.
In ti ne bi smel toliko piti.
Veš, da me ne moreš rešiti.
Že. Poskusim pa vseeno lahko.
Lahko noč.
Dobro spi. Lahko noč.
In eno bolho za pomoč.
Če me bo ugriznila, bo pijana.
-Kdo je to, jebenti? -Ptolemy Grey. Z Nino bi rad govoril.
Veš, koliko je ura?
Se opravičujem,
ampak povedati ji moram nekaj pomembnega.
-Prosim? -Ati Grey?
Ja, pri telefonu.
Nina tukaj. Nina Lloyd.
-Kako si tako hitro dobila mojo številko? -V telefonu je.
Kaj? Tvoj telefon ve, kdo kliče?
Vsi telefoni vedo.
Kaj? Res?
Oprostite za Alfreda. Samo zaščitniški je.
Je to tvoj fant?
Ne, kje pa. Samo…
Družinski prijatelj je. Pomaga.
Ti je Niecie povedala za nagrobni govor, ki ga pripravljam za Reggieja?
Je, ampak… Poslušajte, ne bom mogla priti.
Še vedno je hudo, veste?
Ja, vem. Kot rana, ki se ne zaceli.
Ja.
No, pogostitev se začne ob treh.
Se lahko dobiva ob dveh?
Obljubim, da te ne bom zadrževal.
Samo nekaj denarja bi ti rad dal.
Ne razumem. Kakšen denar?
Za Reggieja sem ga hranil. Za tvojega moža.
Dovolj, da boš z otrokoma nekaj mesecev preskrbljena.
-Ob dveh, pravite? -Ja. Ob dveh.
Vedela sem, da te bom dobila s knjigo.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Lahko dobiš avtobusni vozni red?
Ne, za avtobusni vozni red sem vprašal.
Ja, stric, to počnem.
Boš poklicala avtobusno podjetje?
Ne. Snela ga bom.
-Kaj? -Snela.
Z interneta. Si že slišal zanj?
Ja. Uporabil ga pa nisem.
Pokazala ti bom. Kam hočeš?
-V Buckhead bova šla. -Dobro.
Tu je. Številka 44.
Taka je kot včasih.
Upajva, da je še vedno tu.
-Dobro. Pridi. -Takoj.
Oprosti. Razgibati se moraš.
Čisto do vrha?
Saj zmoreš.
Sranje.
Pridi.
Poglej se.
-Otrok. -Uspelo ti je.
-Noge me bolijo. -Vedela sem, da zmoreš. Ja, sem.
H g. Abromovitzu sva prišla.
-Sta dogovorjena? -Ne.
Kaj želita od g. Abromovitza?
-Še vedno je odvetnik, kajne? -Ja, ampak ne moreta kar priti…
-Moishe! Si tam? -Gospod. Prosim. Poklicala bom policijo.
-Moi… -Je kaj narobe?
Mlajši?
G. Grey?
Kje je tvoj oče?
Pred petnajstimi leti je umrl.
Mlad je bil.
69 let je bil star.
Pridi sem.
Ne morem verjeti! Kako lepo presenečenje.
Prav čil si videti.
Ženska, za katero sem vrtnaril, me je obtožila kraje.
Zaprli so me.
Dobil sem… Branilca po uradni dolžnosti.
Kujon je hotel, da priznam krivdo.
To je rekel sodniku.
Na srečo g. Greya
je moj oče takrat strica Shmuela zastopal zaradi poneverbe.
Slišal je g. Greya in njegovega odvetnika.
Geralda Wattsa.
Ja. Vau. G. Watts. Oče je g. Greya vprašal, ali želi drugega odvetnika.
Pa vaš stric?
Shmuel? Ne, kriv je bil.
Samo višino globe so morali doreči.
Kaj naj bi ukradel?
-Kipec tistega… -Menda je bil Degasov.
Moishe st. se je zadevi posvečal deset mesecev.
Nečakinjo tiste ženske je le prepričal, da je priznala, da je Sadie Holman,
lastnica, kipec ukradla sama.
-Kaj? -In ga na skrivaj prodajala.
Je šla sedet?
Ne. Oče jo je pregovoril, naj umakne obtožbo.
Ampak bila je kriva.
Celo nekaterih kriminalcev nikoli ne obsodijo.
Kaj šele pošljejo v zapor.
Kako ti lahko pomagam?
-Bi mi sestavil oporoko? -Seveda. Je dedičev veliko?
Nekaj. Ampak hočem, da Robyn odloči, kdo kaj dobi in kdaj.
Čakaj. Jaz?
Ne.
Je znesek velik?
Je. Tvoj očka je vse vedel.
Kadar sestavljam oporoko,
se z oporočnikom o podrobnosti pogovorim na štiri oči.
To gotovo razumete.
Ja. Zunaj bom počakala.
V kakšnem odnosu si s to mladenko?
Robyn se je v mojem življenju pojavila,
ko sem zelo rabil pomoč.
Hudo je bilo z mano, Mo.
Izvlekla me je iz globokega brezna.
Po svoje sem jo posvojil.
Popolnoma ji zaupam. Bolj kot svoji žlahti.
Razumem, da tako čutiš do nje. Toda ali tako mislijo tudi drugi?
Sorodniki? Kako verjetno bodo izpodbijali oporoko?
Zagotovo.
Imam nečakinjo z malopridnim sinom.
Imel sem pranečaka, ki so ga ubili.
Zapustil je dva otroka in ženo, ki ji ne zaupam.
Vem pa, da bodo zafrčkali vse, kar jim bom zapustil.
Si prepričan?
Ja. S toliko denarja ne znajo ravnati.
Zato bom Robyn pustil točna navodila.
Vendar bodo trdili, da sem bil nepriseben.
Meni se zdiš priseben.
Lahko ustanoviva sklad, ki bo zadovoljil sodišče,
če že tvojih sorodnikov ne bo.
Dobro! To hočem.
Velja. Še pri nečem mi lahko pomagaš.
Nič se ni spremenilo.
Vse v tej škatli tukaj je povezano s tabo.
Gospoda, ključa.
Coydog, našel sem zaklad.
Brasherjev dublon.
Moj oče je zapisal, da ga je g. Grey prijavil pred štiridesetimi leti.
In zanj plačal davek, čeprav smo mu odsvetovali.
-Koliko je trenutno vreden? -17,29 milijona.
-Dolarjev? -Da.
V drugi škatli je še sedem manj vrednih novcev. Odpirajo jo isti ključi.
Ta hip jih pustimo.
Ampak tega bomo unovčili
in odprli sklad, ki ga bo upravljala Robyn.
-Ne, prej se morava pogovoriti. -Nič ne skrbi.
-Kaj? Nimam besede pri tem? -Seveda jo imate.
Potem pa hvala, ampak ne.
Zakaj sprašuješ njega? Nič ti še ni treba narediti.
Pa če bom tudi pozneje menila enako?
G. Grey bo morda zelo razočaran, toda sklad bo ostal v dobrih rokah.
Kako?
Če boste zavrnili skrbništvo, bo odgovornost prešla name.
Če bo zavrnila.
Zakaj je to drugače od denarja iz aligatorjeve torbe?
-Tisti je v banki, kartico pa imaš ti. -Vem, da gre za veliko denarja.
Za bogastvo! Nič nočem imeti z njim.
Vse je v moji oporoki.
V njej vse piše. Tako bo, kot da sem ob tebi.
Že, ampak ne boš.
Vsi bodo dobili svoj delež.
Ti tudi. In plačo, ker boš vsak mesec pisala čeke.
Tudi Shirley Wring in Billy Freres sta v oporoki.
Kako si to predstavljaš?
Tista pravniška latovščina je zame španska vas.
Pametnejša si od vseh v tisti sobi. In Moishe vse ve.
Na pamet naj mu zaupam?
Če mu ne, pridobi drugo mnenje. Tretje.
Ne poslušaš me. Nočem tega denarja. Niti centa.
Tudi v smrdljivo hišo, polno ščurkov, nisi hotela.
Ali govoriti s popolnoma zmešanim starcem.
Pa si. To si naredila, ker si edina to zmogla.
Ker sem morala. Nisem imela kam.
Pospravila, ker nisem hotela živeti v svinjaku. Ne pa, ker sem svetnica.
Ti pa še vedno…
-Kaj? -V meni vidiš nekaj, kar nisem!
-Vem, kakšna si! -Ni res!
Vse sem naredila zaradi tebe.
Ne zaradi sebe, svojih občutkov.
Ne vidiš me. Sicer bi videl, da imam 17 let in da nisem pripravljena.
Delaš mi to, kar je Coydog tebi.
-Zato vem, kako se počutiš. -Zakaj me potem siliš?
Narediš lahko, kar hočeš.
Prosim le, da razmisliš.
Razmisli, da mogoče vem, kaj govorim.
Vstopite.
Mami.
-Robyn! -Robyn!
-Živjo! -Ej.
-Ej, Atipity. Billy. -Oprosti.
Robyn.
Je Nina tu?
Zamuja.
Bomo v dnevni sobi?
Ne bo toliko ljudi kot zadnjič. Ja, tu bomo.
-Si nabavila hrano? -Ja.
Kaj se je zgodilo s tabo?
Nisi tako zmeden, kot si bil,
ampak tudi tak kot prej nisi.
Ne?
Ne.
-Ej! -Mami!
Mejduš, kako sta čedna.
Kaj je narobe?
Artie je moji punčki odtrgal čopke.
-Arthur, si res to naredil? -Ja, ampak je mojo pištolo vrgla na tla.
-Ne. -Dobro.
-Ej. -Pa si.
To lahko uredimo le s tekmovanjem, kdo pojé več sladoleda.
-Ja. -Peljala ju bom.
-Na sladoled. -Hvala, Robyn.
Prideš?
Ne, miška, z atijem Greyem bom poklepetala.
-Prosim? -Potem bomo skupaj jedli. Ja?
Ja!
-Krasna otroka. -Ja. Vse na svetu mi pomenita.
Se lahko pogovoriva zadaj?
-Kar izvolita. -Prav.
Pridi.
Vem, da…
Prejšnjikrat je bila ta soba pravi pekel.
-Ja. -Že, ampak pridi. Vstopi. Daj.
Takrat sva se tudi prvič srečala v živo.
Ja. Saj ne, da nisem hotela. Samo…
Reggie ni hotel, da hodim k tebi.
Ni hotel, da te vidim v tistem stanju.
-Se mi je zdelo. -Ja.
Še vedno pa sem te morala spoznati.
Reggieju ste ogromno pomenili. Vse o vas mi je povedal.
O stvareh, ki ste ga naučili.
Veste, še vedno ima…
Imel je tiste otroške knjige, ki ste mu jih podarili.
Vsakič, ko ste ga prišli pazit, je hotel, da mu jih berete.
Potem pa je odrasel in jih je moral on brati meni.
Ja, tako zlat je bil.
Ja.
Tu je 5000 dolarjev.
Zate in za otroka.
Reggie ju je oboževal.
Njegove zadnje besede so bile, da ima Latisha rojstni dan.
Mudilo se mu je domov po priboljške.
Ja.
Vem, da ti je težko biti tukaj…
Ampak res bi bil hvaležen,
če bi ostala in mi prisluhnila.
Gre zate, za otroka in Reggieja.
Vendar razumem, če ne moreš.
Ne, ostala bom.
Hvala.
Ne, hvala tebi.
-Hvaležen sem ti. -Ja.
Verjetno bo bolje, da se vrneš.
Hvala.
Banjico čokoladnega imamo.
-Čokolado imam rada. -Kdo jo mara?
-Jaz. -Jaz pa ne.
Če je ne maraš, bom vsega pojedla sama.
Vse boš pojedla sama?
-Ja. -To je noro.
-Daj to mami. -Trebuh me bo bolel.
Zamujam?
Ne. Niti začelo se še ni.
Bi šel na sprehod?
-Ja. -Prav.
Veš, da je ati Grey bolan, ne?
-Mislil sem, da mu nova zdravila pomagajo. -Samo začasna rešitev so.
In zdravniki ne morejo nič?
Ne, ampak to sva že vedela. Zato…
Ne zdi se pravično.
Življenje ni pravično.
Samo resnično je.
Ljudje trpijo in umrejo in potem se vsem fučka zanje.
Mama je imela raka.
Včasih je že zaradi dihanja kričala od bolečin.
Oče je prišel v sobo in ona ga je gledala,
prestrašena, da se je bo dotaknil, bil preglasen.
Nekoč mu je pomignila, naj stopi bliže.
Ko je, ga je prosila, naj jo ubije.
Moledovala je.
Veš, to je grozno.
Si s človekom, ki ga imaš najraje,
pa mu najbolj pomagaš, če ga ubiješ? Kako je to lahko prav?
Ne vem.
Ko je oče sedel ob mami, sem nekaj opazil.
Kaj?
Vse ga je lahko vprašala.
Ker sta si pomenila vse na svetu.
Tako globoko ljubezen bi morali najti vsi.
Jaz že ne bi imel nič proti.
Ne govorim o naju.
Ne še.
Saj nisi resen.
Je to tako noro? Misel, da sva skupaj?
Počakaj.
Kako skupaj?
Da me tako ljubiš, da me želiš ubiti, skupaj?
Samo vedel bi rad, kako je to.
Poslušaj, všeč si mi. Zlat si.
Zabavno je, ampak imam ogromno opravkov.
Zakaj se režiš?
Oče je mamo šestkrat zasnubil, preden je privolila.
Ne pravim, da to velja za naju. Samo povem.
Teslo.
Pridi.
Gdč. Barnet.
Kaj pa vi tukaj?
G. Grey… Povabil me je.
Da me bo morda zanimalo, kaj ima povedati.
Tudi jaz sem presenečen.
To je dr. Rubin. Stričev dohtar za spomin.
-Pozdravljeni. -Kako ste?
Dobro.
Ima ime. Roger je.
-Roger. -Roger.
Me veseli.
-Stric. Ej. -Ej.
-Ej, Satan. -Pozdravljeni, g. Grey. Kako ste?
Hvaležen sem vam za vsak dan bistrih misli.
Hvala, ker ste prišli.
Ja, prav.
-Pozdravljeni. -Zdravo.
Dobro. Hvala vsem,
da ste bili pripravljeni znova priti sem. Ko smo bili nazadnje skupaj,
se moj stric, Atipity, g. Ptolemy Grey, ni počutil prav dobro.
Ampak zdaj mu je bolje
in želi povedati tisto, česar ni mogel.
Mislim, da to dolgujemo tudi Reggieju.
Da prisluhnemo njegovemu najljubšemu stricu. Reggie je to rad počel.
Izvoli.
-Pozdravljeni. -Ej, g. Grey.
Tukaj lahko stojim samo
zaradi svojega pravnuka Reggieja Lloyda.
Amen.
Reggie je zame skrbel,
ko nihče drug ni prenesel smradu v moji hiši
in smraje mojega telesa.
Bil je eden tistih krasnih črncev, ki so živeli v naših soseskah
ter skrbeli za stare ljudi in otroke.
Bil je dober človek, ki je predolgo ostal tukaj.
Jaz nikoli nisem bil tak.
Poročen sem bil s Sensio Howard.
Ljudje so govorili, da ni nič prida.
Veseljačila je. Zapravljala moj denar.
Gledala je samo nase.
Za nikogar ji ni bilo mar. Niti zame ne.
Niecie, tvoja mama je govorila, naj jo pustim, ker si zaslužim boljšo.
Vendar tvoje mame ni bilo pri meni tisti večer, ko je k meni prišla Doris Hind.
Pozdravljeni, ga. Wring.
Doris je bila strta mladenka, ki je pravkar izgubila mamo.
Njena mama, Cora Patterson, ji je na smrtni postelji povedala,
da je moja hči.
Cora je bila nekaj časa moje dekle,
vendar sem jo pustil, ko sem spoznal Sensio.
Lahko pa sem videl, da je Doris moja.
Ampak je nisem objel.
Nisem ji odprl vrat in je povabil naprej.
Rekel sem…
"Žal mi je, toda vaša mama se je zmotila."
In ji pred nosom zaprl vrata.
Med odhodom je na stopnicah srečala Sensio.
Moja nevesta me je prepoznala v njenem obrazu.
Objela je objokano dekle
in jo pripeljala nazaj.
Sensia jo je imela rada, ko je jaz nisem mogel.
Zameril sem ji, da je vdrla v najino življenje.
In to sem ji kazal.
Doris me je sovražila do smrti.
Stara je bila 42 let.
Toda na njen pogreb nisem šel,
ker nekaj let sploh nisem vedel, da je mrtva.
Nisem vas sklical, da bi govoril o svojih težavah.
Toda o Doris govorim z razlogom.
Zelo krivično je, da jaz stojim tukaj,
Reggie pa leži v mrzlih tleh.
Zaslužil si je lepo življenje.
Ljubečo ženo in otroka.
Ne pa usode, ki ga je doletela.
Reggieju dolgujem življenje.
To je velik dolg, ki ga nameravam popolnoma odplačati.
Poklical sem vas kot priče,
da bom jaz, Ptolemy Roberts Grey, naredil vse, kar je v moji moči,
da poskrbim, da bosta imela Reggiejeva otroka res priložnost
v svetu, v katerem ljudem ni mar za to, ali živimo ali umremo.
Če bosta kot odrasla samo pol takšna, kot je bil njun očka,
bodo vsi tukaj v…
Bodo vsi tukaj živeli…
Bodo vsi tukaj živeli v svetu, ki…
Življenje vseh v… V svetu…
Bomo živeli v svetu, ki bo omogočal lepše življenje.
Hvala. Pojdimo jest.
Si v redu?
Ne, sem pa tako, kot je prav.
Tisto dekle, Doris…
Moja hči Doris?
Tvoja hči Doris.
Se nisi v vsem tistem času nikoli poskusil zbogati z njo?
Niti enkrat?
Ne.
Kaj je bilo? Kako je umrla?
Naredila je samomor.
Me zdaj sovražiš?
Veš, da je to vprašanje odveč.
Veš, Roger je postal resen z mano.
Govori, kot da sva par.
Saj sta, ne?
Tega nočem slišati.
Si mu povedala za denar?
Kateri denar?
Torej si se odločila.
Zdaj ne bi o tem, prosim.
Še vedno upam, da si boš premislila.
Poglej ju.
Kje je njuna mama?
Ej!
Poiskat jo grem.
V obleki si.
Nina?
-Ati Grey. -Zakaj samevaš tukaj?
Vsi so zadaj, kjer je hrana.
Ja. Samo… Razmišljala sem.
Hvala, da si ostala. Upam, da sem kaj povedal prav.
Pa še kako prav!
V vašem glasu smo slišali, kako zelo ste ga imeli radi.
Nisem bil edini.
Še zdaleč ne.
Ja. Tudi on te je ljubil. Upam, da to veš.
Ja.
Tako zelo te je ljubil, da je,
ko je ugotovil, da se nekdo drug zanima zate,
sklenil, da vas bo preselil v Teksas.
-Ne razumem. Kaj? -To so ene njegovih zadnjih besed.
Kaj ste odvrnili?
Kaj, misliš, da bi moral?
Ne vem.
Veš, šel sem tja, kjer so Reggieja umorili,
in našel žensko, ki je videla, kaj je bilo.
Rekla je, da je bil morilec temnopolt moški s kratkimi sršečimi lasmi
in brazgotino nad očesom.
Je slišala njegovo ime?
Ne vidim Reggiejevega avta. Si se sama pripeljala sem?
Ne.
Nekdo te je pripeljal.
Ja.
Družinski prijatelj Alfred?
Noter grem.
Si Alfredu povedala, da vas Reggie namerava preseliti v Teksas?
Reggiejevih načrtov nisem povedala nikomur.
Je bil Alfred s tabo, ko so ubili Reggieja?
Poštena ženska sem. Mama.
Je bil Alfred s tabo, ko je tista krogla prestrelila Reggiejeve možgane?
Poštena ženska sem!
Zakaj je Alfred sedel?
Kaj? Kdo vam je to povedal?
To ni odgovor.
Kaj bi radi slišali?
Si mu povedala, da te skuša Reggie odpeljati?
-Ne, ni… -Kaj je rekel? Da moraš ostati?
Da si njegova ženska?
Da ne boš šla nikamor? Da pripadaš njemu?
-Si vedela? -Ne!
Si sumila?
-Vprašala sem ga. -In kaj je rekel?
Udaril me je.
Me zbil na tla.
In to je moški, s katerim hočeš ostati?
Stara sem bila trinajst let.
Komaj trinajst, ko sem spoznala Alfreda.
In on je…
Kaj naj rečem takemu moškemu?
Reggieja sem imela rada. Res.
Še ga imam, ampak…
Ampak z Alfredom je…
Ne znam razložiti.
Prisegam pa, da nisem vedela.
Kaj naj naredim?
Moj stric Coydog je govoril,
da moraš reki pustiti prosto pot.
Kaj to pomeni?
Ne vem.
Tudi jaz sem to vprašal.
Rekel je: "Vsi smo v tej reki, poba.
In reka ve, kam gre."
Ej.
Hvala, da si prišla.
Si v redu?
Tvoj govor mi je bil všeč.
Očitno si se sprijaznil z nekaterimi bolečimi stvarmi.
Kaj pa vem.
Zdi se, da si vsaj pripravljen priznati, da sem imela prav.
Dober človek si.
Dober?
Ja, sedim in te držim za roko, kot da imava prihodnost,
zdravnik pa mi je povedal, da so mi šteti dnevi.
Misliš, da pri tej starosti ne vem,
da je vsak dan lahko moj zadnji?
Lepo, da sem vas spoznal.
-Pojdi se pogovorit s svojim gostom. -Vrnil se bom.
Nisem še bil na srečanju, na katerem bi bil edini belec.
To, kar ste povedali, je bilo zelo ganljivo.
Bilo je boleče iskreno.
A za minuto ali dve se je zdelo, da pozabljate.
Ja. Moj čas se izteka.
Ptolemy, povejte mi nekaj. Zakaj ste me povabili sem?
Včasih so govorili, da moramo vsakomur priznati mesto, ki mu gre. Še hudiču.
In vi žrtvujete moje življenje.
Vaša žrtev bo rešila življenje milijonom, Ptolemy.
Bo res?
Včasih sem mislil, da moram rešiti vse črnce v Ameriki,
ker je neki veliki človek nekaj ukradel.
-Ampak ste si premislili? -Ne.
Sem pa ugotovil,
da je želel, da tem ljudem vlijem moč.
Da prenašam blagoslov, dokler ne bodo vsi…
Polni optimizma. Oprostite.
Ja.
-Oprostite. -Alfred Gulla.
Kaj je narobe s tabo, starec?
Šel sem tja, kjer so mi ubili nečaka.
Neka ženska je povedala,
da je Reggieja ubil temnopolti moški s sršečimi lasmi in brazgotino nad očesom.
Ne skrbi. Nikomur nisem povedal.
In policistom se fučka.
Dobro. Kaj bi torej rad?
Tvoji punci sem dal nekaj denarja.
Oglej si ga. Oglasi se pri meni. Mogoče se lahko dogovoriva.
O čem?
Vedeti moram, da bosta Reggiejeva otroka imela lepo življenje.
To pomeni tudi, da ne smeš biti del njunega življenja.
Ne morem dovoliti, da bi ju vzgajal morilec njunega očka.
-Fant je moj. -To ti je rekla?
Najboljše lastnosti je podedoval po mojem nečaku.
Nor starec si.
Mogoče.
Ampak sem ti pripravljen dobro plačati, da se držiš stran od Nine in otrok.
-Koliko? -Petkrat toliko, kot sem dal njej.
Zakaj misliš, da bi se ji odrekel zaradi denarja?
Daj no, črnuh.
Ta denar hočeš.
Jutri ob dveh popoldne bom doma.
PO KNJIGI WALTERJA MOSLEYJA
Prevedla Polona Mertelj