חשבנו שאנחנו יוצאים לדיג לילי לתפוס שפמנונים, קוידוג.
זה נכון, ילד.
אני צריך ללכת קודם להגיד שלום לחברה שלי.
לאיזו מהן? גב' שרלוט או גב' רובי?
גב' מרי.
למה אנחנו צריכים להגיד לה שלום לפני שיוצאים לדוג?
הבטחתי לה שאעזור לה לשלם שכר דירה.
בוא, ילד.
היי, היי!
אתה יודע מה הכומר אומר על חטאים?
כן.
אז זה בדיוק זה.
היי, קוידוג.
היי!
מזמן לא נפגשנו. -בהחלט.
עבדתי בכריתת עצים בוואן קליב
בזמן שמהמזקקה דלף הבורבון.
הוא לא קצת צעיר כדי להיות כאן בלילה, מר מקאן?
לא, אני בן שבע. ילד גדול.
מה אתה אומר?
לקחתי אותו לכמה ימים
כי אימא שלו נסעה לניו אורלינס לטפל באבא שלה.
ואל מי באת?
גב' מרי, לעזור לה בשכר הדירה.
גב' מרי!
כן, גב' דליה.
מר מקאן בא לעזור לך "לשלם שכר דירה."
אני באה.
רוצה לעשות אמבטיה, ילד גדול?
כן, גברתי. -בוא איתי.
תשמע בקולה של גב' דליה. -טוב.
כן.
עושים חיים הלילה!
מטריס. -כן, גב' די.
תוכלי בבקשה להביא כמה דליים של מים חמים בשביל האמבטיה?
אבל אף אחד לא עושה אמבטיה עכשיו.
זה בשביל הוד מעלתו.
בוא נכין אותך.
המים מספיק חמים לך, ילד גדול?
למה האמבטיה שלך נמצאת בסלון?
פעם היא הייתה למעלה, אבל אז גב' לורטה באה לגור
ולא היו מספיק חדרים למעלה.
בכל אופן, כאן היא קרובה יותר למים החמים.
טוב.
אתה פשוט ילד מתוק.
אני רוצה לקחת אותך הביתה איתי.
בסדר.
בכל פעם. בן זונה. בכל פעם.
די, בחייך. מישהו צריך להפסיד.
רמאים מחורבנים!
בוא הנה, בן זונה.
תפסיקו! תפרידו ביניהם! לא יהיו מכות כאן!
אתה שלי, בן זונה! נראה לך שתרמה שוב?
אל תפגע בו! הוא הגבר שלי! -אני אהרוג אותך.
בוא הנה, חמוד.
היי, פיטיפאפה.
אתה כאן?
בואי תיכנסי.
אתה מתכונן לירות בי?
לא, לא, לא. אני...
הוצאתי אותו בשבילי.
תראי אותך.
יצאת עם החבר החדש שלך?
כן.
אז למה שלא אירה בעצמי?
הרי כל מה שהיה לי בחיים זו את. ועכשיו זה נגמר.
אז החלטת למות?
לא יודע מה עוד אני יכול לעשות.
למה אתה צריך לעשות משהו?
כי את האישה היחידה שאהבתי בחיי.
וחזרתי הביתה, לא?
אתה לא יכול לאבד אותי.
תמיד תהיה הגבר היחיד שלי.
אבל אם אתה רוצה למות, אז תן לי לירות בך בעצמי.
כי מיד לאחר מכן אני אירה את הכדור ישר ללב שלי.
לא. לא.
דוד, למה...
מה... למה אתה ער מאוחר כל כך?
אנווין לומקס.
מי?
אנווין לומקס הכה את ארתור מיני.
וגב' מולי דקרה אותו למוות.
סיוט?
זה לא התחיל ככה.
הייתי באמבטיה.
גב' מטריס חיממה את המים באמבטיה.
המים החמים הפשירו את הצינה.
וכולם צחקו וחייכו ו...
אני חושב שמעולם לא הרגשתי מוגן יותר.
אבל כמו תמיד, זה לא נמשך.
אני מצטערת שחזרתי מאוחר כל כך.
אבל כשהתקשרתי קודם, אמרת שהכול בסדר.
נכון.
אני שותה רק כדי שהוויסקי יעזור לי להירדם מחדש.
יכולת להישאר אצל רוג'ר אם רצית.
לא, חבל שיצאתי. לא הייתי צריכה להשאיר אותך לבד.
ואני מצטערת.
אין מה להצטער.
אין רע בלהיות צעירים ומאוהבים.
מאוהבים?
אני רואה איך הוא מסתכל עלייך.
רוג'ר ואני בקושי מכירים זה את זה.
השעה 4:30 לפנות בוקר אומרת משהו אחר.
לא, אנחנו רק...
לא משנה. הסתובבנו.
הוא טוב אלייך?
כן.
את רוצה, הוא יכול.
אשמור על זכות השתיקה בעניין הזה.
ביום מן הימים את תיזכרי בזה,
ואת... את תראי את הדברים אחרת.
אני בוגרת מספיק לדעת מה זו אהבה.
באמת? מי לימד אותך?
אתה.
אני אוהבת אותך, טולמי. באמת.
ואני בטוחה שאם הייתי מבוגרת ב-20 שנה,
ואתה היית צעיר ב-50 שנה,
הייתי יכולה לראות אותנו ביחד, אתה ואני.
הרגשת ככה פעם כלפי מישהו?
החברה הראשונה שלי, מוד, אני מניח.
כן. ואת יודעת מה אני מרגיש כלפי סנסיה.
כן.
אבל את...
את ה...
את האישה הראשונה שאהבה אותי.
שאהבה אותי ללא...
ללא תנאי?
כן, בדיוק. ללא תנאי.
כן.
וזה סוג האהבה שאני מקווה שאזכור אחרי שאתדרדר מחדש.
בסדר, אבל את... את צריכה לרוץ אל העתיד שלך,
לחטוף כל דבר שהעולם מציע לך.
טוב להיות צעירה.
ויש גם מה לומר בזכות הזקנה.
אה, באמת? מה כל כך טוב בה, זקן?
זקנים יודעים מאיפה מגיע החרא ולמה הוא שם.
מה עוד?
זקנים לא מפחדים מהחיים כי רגל אחת שלהם כבר בקבר.
תקשיבי. את צריכה ללכת לישון. מחר מצפה לנו יום ארוך.
יש כמה אנשים חדשים שאני רוצה שתכירי ותלמדי כמה טריקים ישנים.
רוצה משקה קטן לפני השינה? -לא.
ואתה יודע שאתה שותה יותר מדי.
ואת יודעת שלא תוכלי להציל אותי.
כן, אבל זה לא אומר שאסור לי לנסות.
לילה טוב.
לילה טוב. ליל מנוחה.
שלא יעקצו אותך פשפשי המיטה.
אם יעקצו, הם ישתכרו.
מי זה, לכל הרוחות? -זה טולמי גריי, אני מחפש את נינה.
אתה יודע מה השעה?
אני... אני מצטער על זה.
אבל אני צריך להגיד לה משהו חשוב.
הלו? -פאפא גריי?
כן, זה אני.
זו נינה. נינה לויד.
איך מצאת את המספר שלי כל כך מהר?
הוא שמור בטלפון שלי.
מה? הטלפון שלך יודע מי מתקשר אלייך?
כל הטלפונים יודעים.
מה? באמת?
שמע, אני מצטערת בקשר לאלפרד. הוא חש צורך לגונן עליי מאנשים שמתקשרים.
הוא החבר שלך?
לא, ממש לא. סתם...
סתם חבר של המשפחה, אתה יודע, שעוזר.
ניסי התקשרה אלייך בקשר לאזכרה שאני מארגן לרג'י?
כן, אבל... אני לא חושבת שאוכל לבוא.
זה עדיין קשה, אתה יודע?
כן, אני יודע. כמו... כמו פצע שלא מגליד.
כן.
תקשיבי, קבלת הפנים תתחיל בשעה שלוש.
אם תוכלי להיפגש איתי בשתיים,
אני מבטיח שלא אגזול זמן רב מדי מזמנך.
אני רק רוצה לתת לך כסף.
אני לא מבינה. איזה... איזה כסף?
הכסף שחסכתי בשביל רג'י, בעלך.
הוא יספיק כדי לדאוג לך ולילדים לכמה חודשים.
בשעה שתיים, אתה אומר? -כן. שתיים.
ידעתי שאמצא אותך כאן, קורא ספר.
בוקר טוב. -בוקר טוב.
תוכלי להשיג לוח זמנים של האוטובוסים?
לא, שאלתי אם תוכלי להשיג לוח זמנים של האוטובוסים.
כן, זה מה שאני עושה, דוד.
את מתכוונת להתקשר לחברת האוטובוסים?
לא, אני אוריד אותו.
מה אמרת? -אוריד אותו.
מהאינטרנט. שמעת על זה?
כן, שמעתי, אבל אף פעם לא השתמשתי בזה.
בסדר, אראה לך. לאן אתה נוסע?
אנחנו נוסעים לבאקהד. -בסדר.
הנה זה, שם. מספר 44.
בדיוק כמו שזה נראה פעם.
עכשיו נקווה שהוא עדיין כאן.
טוב, אז בוא כבר. -אני בא. אני בא.
- בניין גרנט -
סליחה. אתה צריך פעילות גופנית.
עד למעלה?
אתה יכול.
שיט.
בוא.
תראה אותך.
ילדה. -הצלחת.
כואבות לי הרגליים. -ידעתי שאתה יכול.
ידעתי.
באנו לדבר עם מר אברמוביץ.
קבעתם פגישה? -לא.
מה אתה צריך ממר אברמוביץ?
הוא עדיין עורך דין, נכון?
כן, אבל אתה לא יכול פשוט להיכנס מהרחוב...
מוישה! מוישה! אתה שם? -אדוני. בבקשה, אדוני. אני אתקשר למשטרה.
מוי... -יש בעיה?
ג'וניור?
מר גריי?
איפה אבא שלך?
הוא מת... לפני 15 שנה.
הוא היה צעיר.
הוא היה בן 69 במותו.
בוא הנה.
אני לא מאמין שזה אתה. זו באמת הפתעה משמחת.
אתה נראה טוב.
והאישה שעבדתי אצלה כגנן האשימה אותי בגנבה.
הכניסו אותי לכלא והכול.
קיבלתי... עורך דין מטעם בית המשפט,
והבן זונה רצה שאודה באשמה.
אמר ככה לשופט.
כן. למזלו של מר גריי,
אבי היה שם כדי לייצג את דודי שמואל שהואשם במעילה.
הוא שמע את מר גריי מתווכח עם עורך דינו.
ג'רלד ווטס.
כן. וואו, מר ווטס.
אבי שאל את מר גריי אם הוא מעוניין בעורך דין אחר.
מה עם הדוד שלך?
שמואל? לא, הוא היה אשם.
הם רק היו צריכים להסכים על גובה הקנס.
מה הם חשבו שגנבת?
פסלון של... -דגה, שהם אמרו שהוא יצר אותו.
אבל מוישה האב טיפל בתיק במשך עשרה חודשים.
בסוף הוא שכנע את אחת מהאחייניות של האישה להודות שהיא, סיידי הולמן,
גנבה אותו בעצמה.
מה? -ומכרה אותו בחשאי.
אז היא הלכה לכלא?
לא, אבי רק שכנע אותו לבטל את התלונה.
אבל היא הייתה אשמה.
יש אנשים, אפילו פושעים, שלא סביר שיורשעו במשהו בחייהם,
לא כל שכן, יישלחו לכלא.
אז איך אני יכול לעזור לך?
אתה יכול להכין לי צוואה?
כמובן. יש הרבה יורשים?
יש כמה, אבל אני רוצה שרובין תהיה אחראית על מי מקבל מה ומתי.
רגע. אני?
לא.
זה סכום מכובד?
כן, אבל אבא שלך ידע עליו.
כשמכינים צוואה,
אני נוהג לדון בפרטים עם בעל הצוואה לבד.
אני בטוח שאת מבינה.
כן, אחכה בחוץ.
מה הצעירה הזאת בשבילך?
רובין הגיעה לחיי
כשנזקקתי מאוד-מאוד למישהו שיטפל בי.
הייתי במצב גרוע, מו.
היא הוציאה אותי מבור עמוק מאוד.
ואני אימצתי אותה, בערך.
אבל יש לי אמון מלא ברובין, הרבה יותר משיש לי בבני משפחתי.
אני מבין את הרגשות שלך כלפי הנערה, אבל אנשים אחרים שותפים לדעתך?
כלומר, בני משפחתך?
מה הסיכויים שהם יערערו?
מאה אחוז.
יש לי אחיינית שיש לה בן לא יוצלח.
יש לי עוד אחיין, בן של אחייניתי, שנרצח,
השאיר שני ילדים ואישה שאני לא בטוח לגביה.
אבל אני יודע שכל דבר שאוריש להם, הם יבזבזו.
אתה בטוח בזה?
כן, הם לא יסתדרו עם סכומים כאלה.
לכן אני אשאיר לרובין הוראות מפורטות,
אבל הם בכל זאת יגידו שהייתי לא שפוי.
לי אתה נשמע צלול בדעתך.
ואפשר לפתוח קרן נאמנות שתניח את דעתו של בית המשפט,
אם לא תענה על הציפיות של המשפחה שלך.
יופי! זה מה שאני רוצה.
בסדר. עכשיו יש עוד דבר אחד שתוכל לעזור לי בו.
המקום נראה אותו דבר.
מה שיש בתיבה הזאת, כולו בשבילך.
רבותיי, המפתחות שלכם.
קוידוג מצא את האוצר.
דובלון בראשר.
מהרשומות של אבי עולה
שמר גריי הצהיר על המטבע הזה לפני 40 שנה,
כרכושו.
הוא שילם את המסים עליו, בניגוד להמלצתנו.
מה שוויו הנוכחי?
שוויו 17.29 מיליון.
דולר? -כן.
יש שבעה מטבעות שערכם נמוך יותר בתיבה אחרת,
ואותם מפתחות פותחים אותה.
בואו לא נעסוק בהם עכשיו.
אבל דבר ראשון נפדה את המטבע הזה
ונעביר את הכסף לקרן נאמנות שרובין תנהל.
לא, לא, לא. אנחנו צריכים לדבר על זה. -שזה לא ידאיג אותך.
שזה לא ידאיג אותי? לי אין מילה? -מובן שיש לך.
אז תודה, אבל לא תודה.
למה את שואלת אותו? את לא צריכה לעשות כלום בינתיים.
אבל מה אם ארגיש ככה גם אחר כך?
אף שזה עלול לאכזב את מר גריי,
אני מבטיח לך שהקרן תישאר בידיים טובות.
מה זאת אומרת?
אם תסרבי לקבל את הנאמנות, האחריות פשוט תיפול עליי.
אם היא תסרב.
במה זה שונה ממה שאת כבר עושה
עם מזוודת התנין המלאה בכסף?
הכסף ההוא נמצא בבנק והכרטיס אצלך.
תראי, אני יודע שזה הרבה כסף.
זה הון עתק. אני לא יכולה להתעסק בזה.
אבל הכול כתוב בצוואה שלי.
כל מה שתצטרכי לעשות מפורט בה. זה יהיה כאילו אני שם איתך.
כן, אבל לא תהיה איתי.
כל אחד יקבל את חלקו.
את תקבלי סכום מסוים וגם משכורת כדי להכין צ'קים אחת לחודש.
שירלי רינג, בילי פרירס, הם יקבלו משהו.
זה כאילו... את תדאגי לכולם.
איך אתה מצפה שאעשה את כל זה?
בקושי הבנתי מילה אחת ממה שעורך הדין אמר.
את יותר חכמה מכל מי שהיה בחדר. חוץ מזה, מוישה יודע הכול.
ואני אמורה פשוט לבטוח בו?
אם לא, בקשי חוות דעת שנייה. ושלישית, אם את רוצה.
אתה לא מקשיב. אני לא רוצה בכסף.
לא רוצה שום חלק ממנו.
לא רצית לבוא לבית שהסריח מחרא,
וחרקים זחלו בכל מקום,
לדבר עם זקן משוגע שלא ידע בין ימינו לשמאלו,
ובכל זאת באת.
ועשית את זה כי את היחידה שיכולה.
עשיתי את זה כי הייתי חייבת. לא היה לי לאן ללכת.
וניקיתי את הלכלוך כי לא רציתי לגור בו.
לא עשיתי את זה משום שאני צדיקה,
ואתה בכל זאת ממשיך... ממשיך...
ממשיך מה? -לראות אותי כמשהו שאני לא.
אני רואה אותך כמו שאת. -לא נכון.
כל מה שעשיתי היה קשור אליך.
לא אליי או למה שאני מרגישה.
כי אם היית רואה אותי באמת,
היית רואה שאני בת 17 ועדיין לא מוכנה לזה.
אתה עושה לי מה שקוידוג עשה לך.
לכן אני יודע מה את מרגישה. -אז למה אתה כופה עליי?
את חופשייה לעשות מה שאת רוצה.
אני רק מבקש שתשקלי.
רק תשקלי את האפשרות שאולי, אולי אני יודע על מה אני מדבר.
מה קורה? בואו.
אימא.
רובין! -רובין!
היי. -היי.
היי, פיטיפאפה. בילי. -סליחה.
רובין.
נינה כאן?
היא קצת מאחרת.
אז נקיים את זה כאן בסלון?
יבואו פחות אנשים משהיו בפעם הקודמת, אז חשבתי שכן.
הכנת כיבוד? -מאחור.
מה קרה לך, פיטיפאפה?
כלומר, אתה לא רפה שכל כפי שהיית,
אבל אתה גם לא אותו אדם שהיית קודם.
אני לא?
לא.
היי! -אימא!
אלוהים, אתם נראים כל כך יפה.
מה קרה?
ארטי לקח לי את הבובה ומשך לה בקוקיות.
ארתור, עשית ככה לבובה של אחותך?
כן, אבל היא זרקה את רובה הצעצוע שלי לאדמה.
לא נכון. -בסדר, די.
בסדר, היי... -כן נכון.
נראה לי שהפתרון היחיד למחלוקת
היא לראות מי יצליח לאכול יותר גלידה.
כן. -אני אקח אותם לחנות.
אקנה לכם גלידה. -תודה, רובין.
את באה?
לא, חמודה. אני אשאר כאן לדבר עם פאפא גריי.
בבקשה? -אחר כך כולנו נאכל ביחד, טוב?
טוב.
ילדים מקסימים.
כן. הם הלב שלי.
אכפת לכם אם נלך לחדר השני לדבר?
לא, בבקשה. -בסדר.
בואי.
אני מבין שזה...
בפעם האחרונה שהיינו כאן, החדר הזה היה גיהינום.
כן. -אבל בואי. בואי תיכנסי. בואי.
זו גם הייתה הפעם הראשונה שאת ואני נפגשנו בעצם.
כן, לא שלא רציתי קודם, אלא ש...
רג'י לא רצה שאני אבוא.
אמר שהוא לא רוצה שאראה אותך במצב שהיית בו.
תיארתי לעצמי. -כן.
אני בכל זאת מרגישה שהכרתי אותך.
היה לך מקום גדול בלב של רג'י. הוא סיפר לי עליך הכול.
הוא סיפר לי על כל הדברים שלימדת אותו במשך השנים.
אתה יודע, יש לו עדיין...
היו לו... ספרי הילדים שנתת לו כשהוא היה קטן.
הוא אמר שבכל פעם שבאת להשגיח עליו,
הוא הוציא אותם ואתה הקראת לו.
עד שהוא היה מספיק גדול ואז ביקשתי ממנו שיקריא אותם לי.
כן, הוא היה מקסים.
כן.
יש כאן 5,000 דולר.
זה בשבילך ובשביל הילדים.
רג'י אהב אותם מאוד.
הדבר האחרון שהוא אמר לי היה שזה יום ההולדת של לטישה.
הוא היה צריך לרוץ הביתה להכין הפתעות יום הולדת.
כן.
תראי... אני יודע שקשה לך להיות כאן...
אבל אעריך את זה מאוד
אם תישארי ותשמעי את מה שאני רוצה לומר.
זה נוגע לך ולילדים, לא פחות מאשר לרג'י.
אבל אני מבין אם את לא מסוגלת.
לא, אני... אני אשאר.
תודה.
לא, תודה לך.
אני מעריך את זה. -כן.
אני מניח שאת צריכה לחזור לשם.
תודה.
קנינו המון גלידה שוקולד.
אני אוהבת שוקולד. -מי אוהב שוקולד?
אני. -אני לא.
אם אתה לא אוהב, אז אני אוכל את הכול.
תאכלי את הכול לבדך?
כן. -זה טירוף.
תן את זה לאימא שלך. -תכאב לי הבטן. הא!
איחרתי?
לא. זה עוד לא התחיל.
רוצה ללכת לטיול?
בטח. -טוב.
אתה יודע שפאפא גריי חולה, נכון?
חשבתי שמצבו השתפר בזכות התרופה החדשה.
כן, אבל זה היה זמני.
והרופאים לא יכולים לעשות כלום?
לא, אבל ידענו שזה צפוי.
זה לא הוגן.
החיים לא הוגנים.
זו המציאות.
אנשים סובלים, ואז הם מתים ולאף אחד לא אכפת.
לאימא שלי היה סרטן.
היא סבלה כל כך, שלפעמים אם רק נשמת עליה, היא בכתה מכאבים.
אבי היה נכנס לחדר, היא הייתה מביטה בו,
פוחדת שהוא ייגע בה או יגיד משהו בקול רם מדי.
יום אחד, היא סימנה לו ביד שיתקרב.
וכשהוא התקרב, היא התחננה שיהרוג אותה.
התחננה בפניו.
זה נורא.
אתה נמצא עם האדם שאתה הכי אוהב בעולם
והדבר הכי טוב שתוכל לעשות למענו זה להרוג אותו?
איפה הצדק?
אני לא יודע.
ראיתי משהו בכך שאבי ישב ליד אמי.
מה?
היא יכלה לבקש ממנו כל דבר,
כי הם היו הכול זה לזה.
הלוואי שלכולנו יהיה מזל כזה, ונמצא אהבה עמוקה כל כך.
אני יודע שלא אתנגד לחוות משהו כזה.
אני לא מתכוון דווקא אלינו.
עדיין לא.
לא ייתכן שאתה רציני.
זה מטורף כל כך? המחשבה שאת ואני נהיה יחד?
רגע.
יחד באיזה מובן?
יחד במובן שאתה אוהב אותי עד כדי כך שאתה רוצה להרוג אותי?
אני רק רוצה לדעת מה זה.
שמע, אני מחבבת אותך, ואתה חמוד.
וכיף לי איתך, אבל יש לי המון דברים שאני צריכה לעשות.
למה אתה מחייך?
אבי הציע לאמי נישואים שש פעמים עד שהיא הסכימה.
אני לא אומר שאנחנו ככה. אני רק אומר.
אתה טיפש.
בוא.
גב' בארנט.
מה אתה עושה כאן?
מר גריי. הוא הזמין אותי.
הוא אמר שאולי יעניין אותי לשמוע את מה שהוא אומר.
אני מופתע בדיוק כמוך.
זה ד"ר רובין. רופא הזיכרון של הדוד.
נעים מאוד. -מה שלומך?
טוב.
יש לו שם. זה רוג'ר.
רוג'ר. -רוג'ר.
כן, נעים להכיר אותך.
דוד. היי. -היי.
היי, שטן.
שלום, מר גריי. מה שלומך?
כל יום שהראש שלי צלול, זה בזכותך.
תודה שבאת.
כן, טוב.
שלום. -היי.
טוב, תודה לכולם
על שמצאתם לנכון לבוא שוב.
בפעם הקודמת שנפגשנו,
הדוד שלי, פיטיפאפה, מר טולמי גריי, לא הרגיש כל כך טוב.
עכשיו מצבו השתפר,
והוא רצה להגיד את מה שלא הזדמן לו לומר.
אני חושבת שאנחנו חייבים, לא רק לפיטיפאפה, אלא לרג'י,
להקשיב לדוד החביב עליו, משהו שרג'י בעצמו אהב מאוד לעשות.
תתחיל.
שלום לכולם. -היי, מר גריי.
הסיבה היחידה לכך שאני עומד כאן
היא הבן של אחייניתי, רג'י לויד.
אמן.
רג'י טיפל בי
כשאף אחד אחר לא היה יכול לסבול את הסירחון בבית שלי
או את הצחנה של הגוף שלי.
הוא היה אחד מהגברים השחורים הדגולים שחיו בשכונות שלנו
ושהשגיחו על הקשישים ועל הילדים.
הוא היה אדם טוב שנשאר במקום אחד זמן רב מדי.
אני אף פעם לא הייתי אדם כזה.
הייתי נשוי לאישה בשם סנסיה הווארד.
אנשים אמרו שהיא צרה צרורה.
היא הסתובבה ברחובות. היא בזבזה את כספי.
אף אחד לא עניין אותה חוץ מהיא עצמה.
לא היה אכפת לי ממני או מאף אחד אחר.
ניסי, אימא שלך אמרה לי שעדיף שאעזוב אותה
כי אני ראוי לאישה טובה יותר.
אבל אימא שלך לא הייתה אצלי בבית בלילה שבו דוריס היינד דפקה על הדלת.
היי. היי, גב' רינג.
דוריס הייתה צעירה שבורת לב שאימא שלה בדיוק מתה.
אימא שלה, קורה פטרסון, אמרה לה על ערש דווי,
שהיא הבת שלי.
קורה הייתה חברה שלי תקופה מסוימת,
אבל עזבתי אותה כשסנסיה נכנסה לחיי.
אבל יכולתי לראות שדוריס היא בתי.
אבל לא חיבקתי אותה.
לא פתחתי את הדלת בפניה ואמרתי, "בואי תיכנסי!"
אמרתי...
"אני מצטער, אבל אימא שלך טעתה כנראה."
וסגרתי את הדלת בפניה.
כשהיא ירדה במדרגות, היא נתקלה בסנסיה.
ואשתי ראתה את פניי בפניה.
היא אספה את הנערה המתייפחת אל זרועותיה
והכניסה אותה חזרה הביתה.
סנסיה אהבה אותה בזמן שאני לא יכולתי.
התרעמתי עליה ועל כך שהתפרצה לחיינו
והראיתי את זה.
דוריס שנאה אותי עד יום מותה.
היא הייתה בת 42.
אבל לא הלכתי ללוויה שלה
כי אפילו לא ידעתי שהיא מתה במשך כמה שנים.
אבל לא הזמנתי אתכם לכאן כדי לדבר על הבעיות שלי.
אבל יש סיבה לכך שאני מספר לכם על דוריס.
יש אי צדק גדול בכך שאני עומד כאן
בעוד רג'י טמון באדמה הקרה.
הוא היה אדם טוב והיה ראוי לחיים טובים.
הוא היה ראוי לאשתו ולילדיו האוהבים.
לא הגיע לו הגורל שנפל בחלקו.
אני חייב לרג'י את חיי.
וזה חוב עמוק שבכוונתי לשלם במלואו.
לכן הזמנתי אתכם הנה היום לשמש עדים
לכך שאני, טולמי רוברטס גריי, אעשה כל מה שביכולתי
כדי להבטיח שצאצאיו של רג'י יקבלו כל הזדמנות
בעולם שבו לאנשים לא אכפת אם אנחנו חיים או מתים.
אם ילדים אלה יגדלו ויהיו אנשים טובים אפילו חצי משהיה אביהם,
הרי שכל הנוכחים כאן יהיו ב...
כל הנוכחים כאן יחיו...
כל הנוכחים כאן... יחיו בעולם ש...
החיים של כולם ב... בעולם...
אנחנו... נחיה בעולם שיהיה... מקום טוב יותר לחיות בו.
תודה לכולם. בואו נאכל.
אתה בסדר?
לא, אבל ככה זה אמור להיות.
הבחורה ההיא, דוריס.
הבת שלי דוריס?
הבת שלך דוריס.
כל הזמן הזה לא ניסית ליישר איתה את ההדורים?
אפילו לא פעם אחת?
לא.
מה קרה לה? איך היא מתה?
היא התאבדה.
את שונאת אותי עכשיו?
אתה יודע מה התשובה.
אתה יודע, רוג'ר החליט להיות רציני לגביי
והתחיל לדבר עלינו כאילו אנחנו זוג.
ואתם לא?
אני לא רוצה לשמוע את זה.
סיפרת לו על הכסף שלך?
איזה כסף?
אז הגעת להחלטה בעניין?
אפשר בבקשה לא לדבר על זה עכשיו?
אני עדיין מאמין שאת תחזרי בך.
תראה אותם.
איפה אימא שלהם?
היי!
אלך לחפש אותה.
את לובשת שמלה.
נינה?
פאפא גריי. -מה את עושה כאן בחוץ לבד?
כולם בבית, איפה שיש אוכל.
כן, אני סתם... סתם חשבתי.
אני רוצה להודות לך על שנשארת. אני מקווה שאמרתי כמה דברים נכונים.
יותר מכמה דברים.
אפשר היה לשמוע, אתה יודע? כמה אהבת אותו באמת.
לא הייתי היחיד.
רחוק מזה.
הוא אהב מאוד גם אותך. אני מקווה שאת יודעת.
אני יודעת.
למעשה, הוא אהב אותך כל כך,
שכשנודע לו שגבר אחר מעוניין בך,
הוא החליט להעביר אותך לטקסס.
סליחה. מה?
אחד הדברים האחרונים שהוא אמר לי.
מה אמרת?
מה לדעתך הייתי צריך לומר?
אני לא יודעת.
את יודעת, הלכתי למקום שבו רג'י נרצח,
ומצאתי אישה שראתה את מה שקרה.
היא אמרה שמי שעשה את זה היה גבר עם עור חום ושיער קצר קוצני
והייתה לו צלקת מעל העין.
היא שמעה שם?
אני לא רואה את הרכב של רג'י חונה בכניסה.
נהגת הנה בעצמך?
לא.
אז מישהו הסיע אותך.
כן.
חבר המשפחה, אלפרד?
אני נכנסת.
סיפרת לאלפרד
שרג'י מתכנן להעביר אותך ואת הילדים לטקסס?
לא סיפרתי לאף אחד על התוכניות של רג'י בשבילנו.
אלפרד היה איתך בלילה שבו רג'י נרצח?
אני אישה טובה, מר גריי. אימא.
אלפרד היה איתך כשהכדור פילח את המוח של רג'י?
אני אישה טובה!
על מה אלפרד ישב בכלא?
מה? מי סיפר לך?
זו לא תשובה.
מה אתה רוצה שאני אגיד?
סיפרת לו שרג'י מנסה להרחיק אותך?
לא, אני... -מה הוא אמר? שאת חייבת להישאר?
מה הוא אמר לך? שאת האישה שלו?
שאת לא הולכת לשום מקום? שאת שייכת לו?
את ידעת? -לא!
חשדת?
שאלתי אותו. -ומה הוא אמר?
הוא סטר לי.
הפיל אותי לרצפה.
וזה הגבר שאת רוצה לחיות איתו?
הייתי בת 13.
בדיוק מלאו לי 13 כשפגשתי את אלפרד,
והוא...
מה אני אמורה להגיד לגבר כזה?
אהבתי את רג'י. באמת.
אני אוהבת אותו, אבל...
אבל עם אלפרד, זה פשוט...
זה פשוט... אני לא יכולה להסביר.
מה שלא תהיה האמת, נשבעת לך שלא ידעתי.
אז מה אני אמורה לעשות?
דודי קוידוג נהג לומר,
"צריך להניח לנהר לזרום בדרכו."
מה זה אומר?
אני לא יודע.
גם אני שאלתי אותו.
הוא אמר, "כולנו בנהר הזה, ילד,
והנהר יודע בדיוק לאן הוא זורם."
היי.
תודה שבאת.
אתה בסדר?
אהבתי את מה שאמרת בנאום שלך.
נשמע שהשלמת עם כמה מהאמיתות בחייך.
אני לא בטוח בקשר לזה.
נראה לפחות שאתה מוכן להודות שצדקתי.
אתה אדם טוב.
אדם טוב?
כן, אני יושב כאן ומחזיק בידך כאילו יש לנו עתיד,
כשהרופא אמר לי שימיי ספורים.
נראה לך שאישה קשישה כמוני לא יודעת
שכל יום יכול להיות יומה האחרון?
שמחתי מאוד להכיר אותך.
אניח לך לגשת לדבר עם האורח שלך.
אני אחזור.
אני לא חושב שהייתי בחיי באירוע שהייתי האדם הלבן היחיד בו.
מה שאמרת שם היה... מרגש מאוד.
זה היה כן עד כאב.
אבל נראה כאילו איבדת את הריכוז לרגע או שניים.
כן. כן, אני... אני מתקרב לסוף.
תגיד לי משהו, טולמי. למה הזמנת אותי הנה?
הזקנים נהגו לומר שגם לשטן מגיעה מילה טובה לפעמים.
ואתה מקריב את חיי.
הקורבן שלך יציל את חייהם של מיליונים בעתיד, טולמי.
באמת?
פעם חשבתי שאני צריך להציל את כל השחורים באמריקה
בגלל משהו שאדם גדול גנב.
אבל חזרת בך? -לא.
אבל הבנתי
שמה שהוא רצה שאעשה היה להעצים את האנשים.
להעביר את הברכה לעוד ועוד אנשים עד שכולם יתרוממו...
יתרוממו למעלה. סלח לי.
כן.
סליחה. -אלפרד גאלה.
מה לעזאזל הבעיה שלך, זקן?
הלכתי למקום שבו האחיין שלי נרצח.
פגשתי אישה שאמרה
שגבר חום בשיער קוצני וצלקת מעל העין הרג את רג'י.
אל תדאג. לא גיליתי לאף אחד.
ולמשטרה ממילא לא אכפת.
בסדר. אז מה אתה רוצה?
נתתי לחברה שלך כסף.
תעיף מבט בזה. בוא אליי הביתה.
אולי נוכל להגיע להסכם.
איזה מין הסכם?
אני צריך לדעת שלילדים של רג'י יהיו חיים טובים.
וזה אומר שאתה לא יכול להיות בתמונה.
לא אתן שהקטנים יגדלו אצל הגבר שהרג את אבא שלהם.
הבן הוא שלי. -זה מה שהיא אמרה לך?
את החלקים הכי טובים בילד הזה הוא קיבל מהטוב של אחייני.
זקן טיפש משוגע.
יכול להיות.
אבל אני מוכן לשלם לך סכום נכבד כדי שתתרחק מנינה ומהילדים.
כמה כסף? -פי חמישה ממה שנתתי לה.
למה אתה חושב שאוותר על האישה שלי בשביל כסף?
כושי, בחייך.
אתה רוצה את הכסף.
אהיה בדירה שלי מחר בשתיים בצהריים.
- על פי ספרו של וולטר מוסלי -
תרגום: גלית אקסלרד