Poslední dny Ptolemyho Greye
My nejdeme na noční lov sumců, Coydogu?
Jdeme, chlapče.
Ale nejdřív pozdravím svoji holku.
Kterou? Slečnu Charlotte, nebo slečnu Ruby?
Slečnu Mary.
Proč ji chceš zdravit před rybařením?
Slíbil jsem jí, že jí dám na nájem.
Pojď, chlapče.
Zdar!
Víš, co kazatel říkal o hříchu?
Jo.
No, tak takhle vypadá!
Zdravím, Coydogu!
Dobrý!
- Dlouho jste tu nebyl. - Jo.
Těžil jsem dřevo ve městě Van Cleve
a z destilační kolony zatím tekl bourbon.
Není na tenhle podnik moc mladý, pane McCanne?
Ne. Je mi už sedm. Jsem velký.
Ano?
Mám ho na pár dní u sebe,
jeho máma se jela do New Orleansu postarat o svýho otce.
- A za kým jste přišel? - Přišel Mary pomoct zaplatit nájem.
Mary!
Ano, Delio.
Pan McCann ti přišel „pomoct zaplatit nájem“.
Už jdu.
Co takhle koupel, velký kluku?
- Ano. - Pojď se mnou.
- Hezky slečnu Deliu poslouchej. - Dobře.
Jo.
Dneska si to užijeme!
- Matrice. - Ano, Delio.
Nepřinesla bys několik kýblů horké vody do vany?
Teď se ale ještě nikdo koupat nebude.
Tady pro prince.
Pojď. Připrav se.
Je ta voda dost teplá?
Proč máte vanu tady ve velkém pokoji?
Bývala nahoře, ale pak se přistěhovala slečna Loretta
a už tam nebylo dost místa.
Tady dole je to stejně blíž k horké vodě.
Aha.
Ty jsi takový roztomilý. Nejraději bych si tě vzala domů.
Tak jo.
Pokaždý. Krucinál.
Hele. Někdo prohrát musí.
Podvodníci!
Jen pojď, hajzle!
Dost! Roztrhněte je od sebe! Tady se rvát nebudou!
Mám tě, mizero! Budeš ještě podvádět?
- Neubližuj mu! Je to můj chlap! - Zabiju tě.
Pojď sem, zlato.
Ahoj Pity.
Jsi tu?
Pojď dál.
Chceš mě zastřelit?
Ne.
Tu jsem vyndal pro sebe.
No teda.
Vyrazila sis se svým novým přítelem?
Ano.
Tak proč se nezastřelit?
Jsi moje všechno a teď je po všem.
Proto chceš umřít?
Nic jinýho mě nenapadá.
Proč bys musel vůbec něco dělat?
Protože jsi jediná, kterou jsem kdy miloval.
Vrátila jsem se, ne?
O mě nepřijdeš.
Vždycky budeš můj jediný.
Ale jestli chceš umřít, tak tě zastřelím já.
Protože hned potom střelím kulku do srdce i sobě.
Ne.
Strejdo.
Proč jste ještě vzhůru?
Unwin Lomax.
Kdo?
Unwin Lomax zmlátil Arthura Meanyho
a slečna Molly ho ubodala k smrti.
Noční můra?
Tak to ale nezačalo.
Byl jsem ve vaně.
Slečna Matrice připravila vodu na koupání.
Ta horká voda mě hřála.
Všichni se smáli a uculovali…
Nikdy jsem se necítil bezpečněji.
Ale jako vždy to tak nezůstalo.
Pardon, že jdu tak pozdě.
Do telefonu jste říkal, že je všechno dobrý.
To je.
Tahle whisky mi pomůže zase usnout.
Mohla jsi klidně zůstat u Rogera.
Měla jsem být tady. Neměl jste zůstat sám.
Omlouvám se.
Není za co.
Je v pořádku být mladá a zamilovaná.
Zamilovaná?
Viděl jsem ten jeho pohled.
S Rogerem se sotva známe.
No, 4:30 ráno vypovídá o něčem jiným.
Ne, jen jsme… To je fuk. Jen jsme se bavili.
Je na tebe hodný?
Ano.
No, ty nejsi proti a on by to dal.
O tom raději pomlčím.
Jednoho dne si na tohle vzpomeneš
a budeš to vidět trochu jinak.
Jsem dost stará na to, abych věděla, co je láska, takže…
Vážně? Kdo tě naučil milovat?
Vy.
Mám vás ráda, Ptolemy. Opravdu.
Kdybych byla o 20 let starší
a vy o 50 mladší,
tak bychom mohli být spolu, vy a já.
Měl jste k někomu takový city?
Asi ke své první kamarádce Maude.
A o Sensie už víš.
Jo.
Ale ty…
Ty jsi první žena, co mě kdy milovala…
Milovala mě bez…
Bezpodmínečně?
Jo, tak. Bezpodmínečně.
Jo.
Takovou lásku si chci zapamatovat, až se zase zhorším.
Ale ty se musíš vrhnout vstříc budoucnosti,
chytit za pačesy to, co tě ve světě čeká.
Je dobrý být mladá.
I stáří má něco do sebe.
Jo? Co je na něm tak dobrý, stařečku?
Staří znají původ věcí a jejich příčinu.
A co ještě?
Staří se nebojí života, protože jsou jednou nohou v hrobě.
Hele. Musíš se vyspat. Zítra nás čeká velký den.
Chci ti představit nové lidi a naučit tě pár starých triků.
- Na dobrou noc? - Ne.
Neměl byste pít tak moc.
Víš, že mě nemůžeš zachránit?
Jo, ale můžu se o to pokusit.
Dobrou noc.
Hezky se vyspěte. Dobrou noc.
Ať vás blechy štípou celou noc.
Byly by z toho opilé.
- Sakra, kdo volá? - Ptolemy Grey. Je tam Nina?
Kruci, víte, kolik je hodin?
To se omlouvám,
ale chci jí říct něco důležitýho.
- Haló? - Taťko Greyi?
Jo, to jsem já.
Tady Nina. Nina Lloydová.
Jak jste tak rychle našla číslo?
Mám ho v telefonu.
Cože? Váš telefon věděl, komu zavolat?
To umí všechny telefony.
Cože? Opravdu?
Poslyšte, omlouvám se za Alfreda. Nemá rád, když mi někdo volá.
Je to váš přítel?
Vůbec ne. Jen rodinný přítel, co nám vypomáhá.
Volala vám Neteřinka kvůli té vzpomínce na Reggieho, co organizuju?
Ano, ale asi nebudu moct přijít.
Ještě je to těžké, víte?
Jo, to vím. Ta rána se jen tak nezahojí.
Jo.
Poslyšte, hostina začne v 15:00.
Nemůžete se se mnou setkat ve 14:00? Nebude to na dlouho, slibuju.
Jen vám chci dát trochu peněz.
Tomu nerozumím. Jakých peněz?
Šetřil jsem peníze pro vašeho muže Reggieho.
S dětmi vám vystačí na pár měsíců.
- Říkal jste ve dvě hodiny? - Ve dvě.
Jasně že si tu čtete knihu.
- Dobré ráno. - Dobré.
Seženeš autobusový jízdní řád?
Ne, chtěl jsem autobusový jízdní řád.
Hledám ho, strejdo.
Zavoláš autobusové společnosti?
Ne. Stáhnu ho.
- Cože? - Stáhnu ho.
Z internetu. Slyšel jste o něm?
Slyšel, ale nikdy jsem ho nepoužil.
Ukážu vám to. Kam jedete?
- Pojedeme do Buckheadu. - Dobře.
Tady to je. Číslo 44.
Vypadá pořád stejně.
Snad tu ještě pracuje.
- Dobře. Tak pojďte. - Už jdu.
GRANTOVA BUDOVA
No tak. Potřebujete pohyb.
Až nahoru?
To zvládnete.
Kruci.
Pojďte.
No vidíte.
- Holka. - Zvládl jste to.
- Bolí mě nohy. - Já věděla, že to dáte.
Opravdu.
Jdeme za panem Abromovitzem.
- Máte domluvenou schůzku? - Ne.
Co potřebujete?
Ještě pracuje jako právník?
Ano, ale nemůžete sem jen tak nakráčet…
- Moishe! Jsi tam? - Prosím. Zavolám policii.
- Moi… - Nějaký problém?
Juniore?
Pane Greyi?
Kde máš tátu?
Zemřel před 15 lety.
Vždyť byl mladý.
No, v té době mu bylo 69 let.
Pojď ke mně.
Nemůžu uvěřit, že jste to opravdu vy. Jaké překvapení.
Vypadáte dobře.
Žena, které jsem dělal zahradníka, mě obvinila z krádeže.
Zavřeli mě do vězení.
Dostal jsem soudem přidělenýho právníka.
Ten mizera chtěl, abych přiznal vinu.
Abych to řekl soudci.
Naštěstí pro pana Greye
tam otec zastupoval strýce Shmuela obviněného ze zpronevěry.
Slyšel hádku pana Greye s právníkem.
Gerald Watts se jmenoval.
Ano. Pan Watts.
Otec se zeptal pana Greye, jestli chce jiného právníka.
Co váš strýc?
Shmuel? Ten byl vinen.
Museli jen určit výši pokuty.
Tak co si mysleli, že jste ukradl?
- Sošku od… - Prý ji vytvořil Degas.
Moishe starší na tom případu pracoval deset měsíců.
Nakonec vymámil od jedné z neteří té ženy, Sadie Holmanové, svědectví,
že si ji ukradla sama…
- Cože? - …a tajně ji prodala.
Takže musela do vězení?
Ne. Ale musela stáhnout to obvinění.
Byla přece vinná.
Někteří lidé, dokonce i zločinci, nejsou nikdy odsouzení
ani je nezavřou do vězení.
Tak, co potřebujete?
Napsal bys mi závěť?
Jistě. Máte hodně dědiců?
Pár. Tady Robyn bude rozhodovat o tom, kdo, co a kdy dostane.
Počkat. Já?
Ne.
Je to velká částka?
Je, ale tvůj otec o všem věděl.
Pokud jde o závěť,
obvykle detaily projednávám se zůstavitelem v soukromí.
Snad tě to neurazí.
Jo, počkám venku.
Jaký máte k té ženě vztah?
Robyn mi vstoupila do života,
když jsem nutně potřeboval, aby se o mě někdo postaral.
Byl jsem na tom špatně, Mo.
Vytáhla mě z pěkné bryndy.
Tak nějak jsem ji adoptoval.
Naprosto jí věřím, víc než svým příbuzným.
Chápu vaše city k té dívce, ale vidí to tak i ostatní?
Konkrétně vaše rodina? Nenapadnou to rozhodnutí?
Určitě napadnou.
Mám neteř s nezodpovědným synem.
A dalšího praprasynovce, kterýho zabili.
Zbyly po něm dvě děti a žena, kterou si nejsem jistý.
Ale je zaručený, že všechno, co jim odkážu, rozházejí.
Jste si tím jistý?
Jo, s takovými penězi si neporadí.
Dám Robyn konkrétní pokyny,
ale oni určitě řeknou, že jsem se zbláznil.
Mně připadáte v pořádku.
Můžete zřídit fond. Ten by obstál před soudy,
i když možná neuspokojí očekávání rodiny.
Dobře! Tak to chci.
Takže. Potřebuju pomoct ještě s jednou věcí.
Vypadá to tu pořád stejně.
Všechno v té schránce tady se týká tebe.
Klíče prosím.
Coydog našel poklad.
Brasherův dublon.
Podle záznamů mého otce
přiznal pan Grey tuto minci před 40 lety.
Jako vlastnictví. Navzdory našemu doporučení zaplatil daně.
Současná hodnota?
Asi 17,29 milionů.
- Dolarů? - Ano.
V další schránce je sedm méně hodnotných mincí.
- Otevírá se stejným klíčem. - Ty zatím necháme být.
Začneme tím, že ji prodáme
a zřídíme fond, který bude obhospodařovat tady Robyn.
- Ne. Musíme si o tom promluvit. - Neboj se.
- Neboj se? Nemůžu se vyjádřit? - Můžeš.
Díky, ale tohle já nechci.
Proč se ptáš jeho? Zatím nemusíš nic dělat.
Ale co když to dál uvidím stejně?
Pana Greye by to zklamalo, fond ale i tak zůstane v dobrých rukách.
Jak to?
Když tu funkci odmítneš, ta odpovědnost připadne mně.
Pokud odmítne.
Je to přece totéž jako ty peníze z aligátoří tašky.
- Ty peníze jsou v bance a kartu máte vy. - Hele, vím, že je to hodně peněz.
Je to jmění. Do toho se plést nebudu.
Všechno je v mé závěti.
Je tam popsaný, co máš dělat. Jako bych byl s tebou.
Jo, ale nebudete.
Všichni něco dostanou.
I ty. A navíc výplatu za vypisování měsíčních šeků.
Shirley Wringová. Billy Freres. Všichni něco dostanou.
Jako by ses o všechny starala.
Jak to mám všechno udělat?
Sotva jsem tomu právníkovi rozuměla.
Bylas v té místnosti nejchytřejší. A Moishe všechno ví.
Mám mu jen tak věřit?
Tak si zařiď konzultaci. Nebo dvě.
Neposloucháte mě. Já ty peníze nechci. Vůbec.
Taky jsi nechtěla do smradlavýho domu plnýho brouků.
Mluvit s bláznivým starcem, co nevěděl, kde mu hlava stojí,
ale udělalas to.
Protože jsi byla jediná, co mohla.
Musela jsem. Neměla jsem kam jít.
Uklidila jsem, abych v tom humusu nemusela být.
Nejsem žádná svatá,
ale vy…
- Co vy? - Nejsem tím, za koho mě máte.
- Vím, jaká jsi! - Nevíte!
Všechno jsem dělala kvůli vám.
Nešlo o mě nebo o moje city.
Kdybyste chápal, jaká jsem,
věděl byste, že je mi 17 let a nejsem připravená.
Přesně tohle vám udělal Coydog.
- Proto vím, jak se cítíš. - Tak proč mě nutíte?
Můžeš si dělat, co chceš.
Jen to zvaž.
Zvaž, že možná vím, o čem mluvím.
Kruci. Pojďte.
Mami.
- Robyn! - Robyn!
- Čau! - Ahoj.
- Ahoj taťko Pity. Billy. - Pardon.
Robyn.
Je tu Nina?
Má zpoždění.
Budeme tady v obýváku?
Nepřijde tolik lidí jako minule. Takže jo.
- Máš jídlo? - Vzadu.
Co s tebou je, taťko Pity?
Nejsi tak slabomyslný jako dřív,
ale zároveň nejsi stejný, jako jsi býval.
Ne?
Ne.
- Čau! - Mami!
Ach bože! Sluší vám to.
Co se děje?
Tahal mou panenku za copy.
Arthure, je to pravda?
Jo, ale ona hodila na zem mou pistoli.
- Ne. - Tak jo.
- Hele. - Jo.
Vyřešíme to tak, že zkusíme, kdo z vás sní víc zmrzliny.
- Jo. - Vezmu je do obchodu.
- Pro zmrzlinu. - Díky, Robyn.
Jdeš taky?
Ne, zlato. Promluvím si tu s taťkou Greyem.
- Prosím. - Pak si ji sníme spolu, jo?
Dobře!
Krásné děti.
Jo. Jsou moje všechno.
Můžeme si promluvit vzadu?
- Jen jděte. - Tak jo.
Pojďte.
Vím, že je to…
Minule to v téhle místnosti bylo čiré utrpení.
- Jo. - No tak. Pojďte sem.
Tehdy jsme se setkali poprvé.
Ne, že bych dřív nechtěla. Jenom…
No, Reggie nechtěl, abych s ním chodila.
Abych vás viděla v tom stavu.
- To jsem pochopil. - Jo.
Ale i tak mám pocit, že vás znám.
Reggie vás měl moc rád. Všechno mi o vás vyprávěl.
Řekl mi, co jste ho za ty roky naučil.
Víte, pořád má…
…teda měl ty dětské knížky, co jste mu kdysi dal.
Vyprávěl mi, že když jste ho hlídal, vytáhl je a vy jste mu četl.
Když povyrostl, musel je číst on mně.
Jo, byl tak milý.
Jo.
Tohle je 5 000 dolarů.
Pro vás a děti.
Reggie ta děcka zbožňoval.
Naposled se mnou mluvil o narozeninách Latishy.
Spěchal domů chystat oslavu.
Jo.
Vím, že je pro vás těžké tu být…
…ale potěšilo by mě,
kdybyste tu zůstala a vyslechla mě.
Bude to pro Reggieho, ale i pro vás a děti.
Jestli to nejde, pochopím to.
Ne, zůstanu.
Děkuju.
Ne, já děkuju.
- Vážím si toho. - Jo.
Asi byste se měla vrátit.
Díky.
Máme kupu čokoládové.
- Tu mám ráda. - Tu nemá rád nikdo.
- Já jo. - Já ne.
Když ji nemáš rád, sním si ji já.
Celou sama?
- Jo. - Hrůza.
- Dej to mámě. - Bude mě bolet břicho.
Jdu pozdě?
Ne. Ještě to nezačalo.
Neprojdeme se?
- Jasně. - Tak jo.
Víš, že je taťka Grey nemocný?
Ty nový léky mu nepomohly?
Jenom dočasně.
Doktoři nemůžou nic dělat?
Ne, ale věděli jsme o tom. Tak…
To není fér.
Život není fér.
Prostě je to tak.
Lidi trpí, pak umřou a všem je to fuk.
Máma měla rakovinu.
Měla takový bolesti, že vykřikla, když na ni člověk i jen dýchnul.
Táta vešel do pokoje a ona se na něj podívala
ve strachu, že se jí dotkne nebo hlasitě promluví.
Jednou ho k sobě přivolala.
A když se k ní přiblížil, žadonila, aby ji zabil.
Žadonila.
Vidíš? To je strašný.
Jsi u osoby, kterou miluješ, ale nejlepší, co pro ni můžeš udělat, je ji zabít.
Copak je to správný?
Já nevím.
Když otec seděl u matky, něco jsem pochopil.
Co?
Mohla ho požádat o cokoli,
protože si byli vším.
Je štěstí najít takovou lásku, tak hlubokou.
Taky bych to rád zažil.
Nemluvím o nás.
Zatím.
To nemyslíš vážně.
Je to tak bláznivý? My dva spolu?
Počkej.
Jak spolu?
Miloval bys mě tak, že bys mě chtěl zabít?
Jen chci vědět, jak na tom jsme.
Hele, mám tě ráda a jsi moc milý.
Je s tebou zábava, ale mám toho hodně.
Čemu se směješ?
Otec matku požádal o ruku šestkrát, než souhlasila.
Neříkám, že se to stane i nám. To jen tak.
Jseš blbej.
Pojď.
Slečno Barnetová.
Co tu chcete?
Pozval mě pan Grey.
Prý mě asi bude zajímat, co řekne.
I já jsem byl překvapený.
Tohle je doktor Rubin. Léčí strejdovu paměť.
- Těší mě. - Jak se máte?
Dobře.
Taky má jméno. Roger.
- Roger. - Roger.
Jo, rád vás poznávám.
- Strejdo. - Čau.
- Satane. - Dobrý den, pane Greyi. Jak je?
Za každý den, kdy mám jasnou mysl, vděčím vám.
Díky, že jste přišel.
Ano, tak jo.
- Zdravím. - Dobrý den.
Tak, děkuji vám,
že jste byli tak hodní a zase sem přišli.
Minule se můj strýc Pity, pan Ptolemy Grey, necítil moc dobře.
Teď je mu lépe
a chce nám říct to, co minule nemohl.
Dlužíme to nejen Pitymu, ale i Reggiemu,
abychom vyslechli jeho oblíbeného strýce, což on sám rád dělal.
Prosím.
- Zdravím. - Pane Greyi.
Jediným důvodem, proč tu stojím,
je můj praprasynovec Reggie Lloyd.
Amen.
Reggie se o mě staral,
když nikdo jiný nesnesl zápach mého domu
ani odér mého těla.
Byl to skvělý člověk, Afroameričan, náš soused,
který se staral o staré a o děti.
Byl to dobrý muž, který zůstal déle, než měl.
Já jsem takový člověk nikdy nebyl.
Byl jsem ženatý se Sensiou Howardovou.
Vykládalo se o ní, že je to špatná žena.
Že se potuluje po nocích. Utrácí mé peníze.
Že jí nesejde na nikom kromě sebe samé.
Že jí nezáleží na mně ani na nikom jiném.
Neteřinko, tvá máma chtěla, abych ji nechal,
protože si prý zasloužím někoho lepšího.
Ale tvá matka u mě nebyla, když v noci přišla Doris Hindová.
Dobrý den, paní Wringová.
Doris byla zdrcená mladá žena, jejíž matka právě zemřela.
Její matka Cora Pattersonová jí na smrtelné posteli řekla,
že je má dcera.
Nějakou dobu jsem s Corou chodil,
ale když se objevila Sensia, opustil jsem ji.
Viděl jsem, že je Doris moje.
Přesto jsem ji neobjal.
Nepřivítal jsem ji se slovy: „Pojď dál!“
Řekl jsem:
„Promiň, tvá matka se spletla.“
A zabouchl jsem jí dveře před nosem.
Jak sestupovala ze schodů, potkala Sensiu.
Má partnerka spatřila v jejím obličeji mou podobu.
Objala tu brečící dívku a přivedla ji zpět nahoru.
Sensia ji milovala, i když já jsem to nedokázal.
Byla mi odporná ona i to, že narušila naše životy,
a dal jsem to najevo.
Doris mě až do své smrti nenáviděla.
Dožila se 42 let.
Ani jsem jí nešel na pohřeb,
protože jsem několik let netušil, že zemřela.
Ale nesvolal jsem vás, abych mluvil o svých potížích.
Mám však důvod, proč o Doris mluvím.
Je nespravedlivé, že tu stojím,
zatímco Reggie leží ve studené zemi.
Byl to dobrý muž, co si zasloužil hezký život.
Zasloužil si milující ženu a děti.
Ne takový osud.
Dlužím Reggiemu svůj život.
Je to velký dluh, který chci splatit.
Zavolal jsem vás jako svědky,
že já, Ptolemy Roberts Grey, udělám všechno proto,
aby mělo Reggiho potomstvo šanci
ve světě, kde lidem na našich životech nesejde.
Jestli tyto děti budou z půlky takové jako jejich otec,
tak budou všichni tady ve svě…
Všichni budou žít…
Všichni tady budou žít ve světě, který…
Životy všech ve světě…
Budeme žít ve světě, který bude lepším místem.
Díky. Pusťme se do jídla.
Jste v pořádku?
Ne, ale tak to má být.
Ta holka, Doris.
Moje dcera Doris?
Vaše dcera Doris.
Nikdy jste se s ní nepokusil usmířit?
Ani jednou?
Ne.
Co se stalo? Jak umřela?
Spáchala sebevraždu.
Nenávidíš mě teď?
Co to je za otázku?
Roger to se mnou myslí vážně
a mluví o nás jako o páru.
To jste, ne?
Tohle nechci slyšet.
Řeklas mu o těch penězích?
Jakých?
Takže ses už rozhodla.
Nechci o tom teď mluvit.
Věřím, že změníš názor.
Koukněte.
Kde mají mámu?
Hej!
Půjdu ji najít.
Máš na sobě šaty.
Nino?
- Taťko Greyi. - Co tu děláte tak sama?
Všichni jsou vzadu u jídla.
Jo, jen jsem přemýšlela.
Děkuju, že jste zůstala. Snad jsem to pověděl dobře.
Určitě.
Bylo poznat, jak moc jste ho měl rád.
No, nebyl jsem jediný.
To nebyl.
Taky vás moc miloval. To přece víte.
Ano.
Miloval vás tak moc,
že když vás chtěl dostat jiný muž,
rozhodl se, že se s vámi odstěhuje do Texasu.
- Promiňte. Cože? - Jedna z posledních věcí, co mi řekl.
Co jste odpověděl?
Co jsem podle vás měl říct?
Nevím.
Šel jsem na místo, kde Reggieho zabili,
a našel jsem ženu, co to viděla.
Řekla, že ten vrah byl tmavší pleti, měl krátké vlasy na ježka
a jizvu nad okem.
Slyšela jméno?
Nikde tu není zaparkovaný Reggieho náklaďák.
Přijela jste sama?
Ne.
Takže odvoz?
Jo.
Rodinný přítel Alfred?
Půjdu dovnitř.
Řekla jste Alfredovi, že chtěl Reggie s vámi a dětmi odjet do Texasu?
O Reggieho plánech jsem nikomu neřekla.
Byl Alfred s vámi, když Reggieho zabili?
Jsem dobrá žena, pane Greyi. Matka.
Byl Alfred s vámi, když ta kulka provrtala Reggiemu mozek?
Jsem dobrá žena!
Za co Alfreda zavřeli?
Cože? Kdo vám to řekl?
To není odpověď.
Co mám říct?
Řekla jste mu, že se s vámi Reggie chce odstěhovat?
- Ne… - Co odpověděl? Že musíte zůstat?
Co vám řekl? Že jste jeho?
Že nikam nepojedete? Že patříte jemu?
- Věděla jste to? - Ne!
Měla jste podezření?
- Zeptala jsem se ho. - Co řekl?
Praštil mě.
Srazil mě k zemi.
S takovým mužem chcete být?
Bylo mi 13 let.
Bylo mi 13 let, když jsem Alfreda potkala,
a on…
Co mám říct takovýmu muži?
Reggieho jsem milovala. Opravdu.
Ale…
Ale s Alfredem je to…
Neumím to vysvětlit.
Ať to bylo jakkoli, opravdu jsem to nevěděla.
Co mám teď dělat?
Můj strýc Coydog říkával:
„Nech řeku plynout.“
Co to znamená?
Nevím.
I já jsem se na to zeptal.
Odpověděl: „Všichni jsme v té řece, chlapče.
A ta řeka ví, kam teče.“
Ahoj.
Díky, žes přišla.
Jsi v pořádku?
Tvůj proslov se mi líbil.
Smířil ses s některými skutečnostmi ve svém životě.
To nevím.
Zdá se, že jsi připravený přiznat, že jsem měla pravdu.
Jsi dobrý muž.
Dobrý muž?
Sedím tu a držím tě za ruku, jako by nás čekala nějaká budoucnost,
i když mi doktor řekl, že to mám spočítaný.
Stará žena jako já přece ví,
že každý den může být ten poslední.
Rád jsem vás poznal.
Jdi si promluvit se svým hostem.
Za chvíli jsem tu.
Ještě nikdy jsem nebyl na akci, kde bych byl jediný běloch.
To, co jste tam řekl, bylo dojemné.
Bylo to bolestně upřímné.
Na chvíli jste se ale ztratil.
Jo, konec se blíží.
Povězte mi něco, Ptolemy. Proč jste mě sem pozval?
Jak se říkávalo: „I ďábel má své dobré stránky.“
Ale obětujete můj život.
V budoucnu vaše oběť zachrání miliony životů, Ptolemy.
Opravdu?
Myslel jsem si, že musím zachránit všechny Afroameričany,
kvůli něčemu, co jeden velký muž ukradl.
- Změnil jste názor? - Ne.
Přišel jsem na to,
že vlastně chtěl, abych pomáhal lidem.
Abych to požehnání předával dál a dál, až budou všichni poz…
…pozvednutí. Omluvte mě.
Jo.
- S dovolením. - Alfred Gulla.
Co to má sakra bejt, starouši?
Šel jsem na místo, kde můj synovec zemřel. Potkal jsem ženu, která řekla,
že Reggieho zabil muž tmavší pleti s vlasy na ježka a jizvou nad okem.
V klidu. Nikomu jsem to neřekl.
A policii je to šumák.
Dobře. Tak co chcete?
Dal jsem vaší přítelkyni nějaký peníze. Mrkněte se na ně. Pak přijďte ke mně domů.
Možná se domluvíme.
Na čem?
Musím zajistit, aby měly Reggieho děti dobrý život.
To znamená, že vy s nimi nebudete.
Nemůže je vychovávat muž, co jim zabil otce.
- Ten kluk je můj. - To vám řekla?
Své nejlepší vlastnosti má po mém synovci.
Jste starý blázen.
Možná.
Ale dobře vám zaplatím, když od Niny a těch dětí odejdete.
- Kolik? - Pětkrát víc, než jsem dal jí.
Proč si myslíte, že ji opustím za peníze?
No tak, chlape.
Vy ty peníze chcete.
Zítra ve 14:00 odpoledne u mě v bytě.
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Překlad titulků: Veronika Ageiwa