Ptolemy Grey utolsó napjai
A fenébe már!
Miért nem elég laza ez a szar, hogy felfeszíthessem?
A fenébe!
- És így? - Nem. A másik irányba. Arra.
- Arra. Bocs. - Úgy! Csapj rá a tetejére!
Most feszítsd! Feszítsd fel! Feszítsd fel!
Úgy! Gyerünk! Még egyszer!
Ez az!
Ez kilazult.
Hú! Azta!
- Igen! Az az! - Mi ez?
Gyerünk! Nyissa már ki!
Ebben nincs is semmi.
Bontsd ki!
De kincset emlegetett.
Látod?
Ez a darab legyen nálad!
Aztán meglátod majd, hogy mennyit ér valójában.
Tizenkét évesen jöttem el Mississippiből.
Eljöttem, hátrahagyva a halált és a szenvedést.
Eljöttem, de az ígéretemet betartottam.
Követtem az utat.
Követtem minden utasítását.
És megtaláltam Coy kincsét, a 14 lopott aranypénzt.
Ezek az érmék…
Dublonok.
Ezek dublonok, mint a kalózok kincse.
Oké. Ezek a dublonok értékesek?
Azok hát!
Jó, de azt mondta, 14 volt, és én itt csak kettőt látok.
Tudod, Sensia szerette a szép dolgokat.
Az ékszereket, ott volt az a szép csat,
meg, ó, szerintem volt vagy 100 selyemruhája.
Elverte a pénzét, hogy lenyűgözze a nőt.
Nem, én dicsőítettem azt a nőt.
Egyszerűen megőrültem érte.
De annyira azért nem, hogy az összes pénzemet ajándékra költsem.
Aztán rákos lett,
és fizetni kellett a kórházi számlákat.
Akkor kezdtem pénzre váltani az érméket.
Bár tudtam, hogy Coydog nem erre szánta.
De már vagy 100 éve, hogy meghalt. Mit akart a pénzzel?
Hogy a népünk megmentésére fordítsam.
Mi? A feketéket?
Aha. De hát volt vagy tízéves.
Ó, nem. Akkor lettem nyolcéves.
Jó. De hogy bízhatott ilyesmit egy kisgyerekre?
Hát, erre kerestem a választ egész életemben.
Aztán jött Sensia.
Érte bármit megtettem volna.
De a végén őt és Coyt is cserben hagytam.
Ez az utolsó lehetőségem, hogy beváltsam az ígéretemet.
Ezzel a kettővel.
Jó, és… És ez? Mihez van?
Majd megtudod, te kismadár.
Majd megtudod.
Köszönöm.
Szívesen.
Mit akar azzal?
Kiütöm magamat.
Dublonok.
SZABADSÁG
Állítsátok fel!
- Vigyázz! Ez az! - Na!
Ez az!
Na! Na! Segítsetek már!
- Hozd ide! - Tedd a nyakába!
Így! Állítsuk fel!
Hozd a löttyöt!
- Fogd le! - Nyughass már!
Felállni!
Na, gyerünk! Úgy.
Na! Felállni!
- Na, beszélj! - Megfulladok.
Rajta!
Nyugalom!
Csak úgy fogod túlélni ezt az éjszakát,
ha visszaadod a tulajdonomat.
Beszélj!
Ez kerozin.
Kezdj el beszélni!
„Gyúlékony anyag” ez.
A kurva…
Vigyázz!
Vigyázz, fiam!
Mondd, hová rejtetted, fiam?
Különben megégetlek.
Ne! Ég!
Még ne öljük meg!
Élve kell a nigger, amíg nem beszél!
- Szedjétek le! - Emeljétek le! Emeljétek le!
Becsaptalak!
Segíts!
JÓ REGGELT!
Mit csinál?
Csak… Csak azon gondolkodtam, hogy ez… ez a kanapé…
ez nem jó ágy neked.
Nem olyan vészes.
Pedig először leszóltad.
Azóta sok minden változott.
Engem sem csíptél annyira.
Ez nem igaz! Legalábbis most már nem.
Azt mondod, hogy Reggie volt munkatársa beugrana?
Roger Dawes. Igen.
- Hívd át akkor! - Biztos?
Igen, emlékszem rá. Olyan… jóravaló srác.
Jól van.
Vörösbegy, segíts egy kicsit!
Mit csinál már?
- Gyere már! Segíts nekem! - Oké. Oké.
Jól van. Ez az!
Nehéz, mert tele… tele van apróval.
Basszus!
Ez meg honnan van?
Amikor még volt eszem,
mindig szépen elmentem a nyugdíjamért.
És amit nem költöttem el, azt elraktam.
Mennyi pénz ez?
Nem tudom. Mostanában nem néztem.
Gondolom, olyan, ó, 40-50.
- Negyven-ötven mi? - Ezer.
Inkább tegye el!
Félsz a pénztől?
Apámat a tartozása miatt ölték meg.
Anya meg mindenre hajlandó volt a pénzért.
Én is félek néha, de hát tovább kell lépni.
Különben meg ideje rendes ágyat vennünk neked.
Új ruhák is kellenek, meg egy kis zsebpénz.
Majd azt megkeresem magamnak. Tartsa meg a sajátját!
Mit csináljak vele? Itt van nekem az arany.
A rezsit nem fizetheti ki azokkal a régi érmékkel.
Te csak azt hiszed!
Hát, de akkor is ki kéne venni ebből az ocsmány bőröndből.
Ocsmány bőrönd? Miről beszélsz?
Ez igazi aligátorbőr Floridából, Louisianából,
ahol azok az egzotikus aligátorok vannak.
Ez ám a luxus! Érintsd csak meg!
Basszus!
Ennél nincs is jobb.
Jó, de ez akkor sem maradhat így.
Akkor mit csináljak vele?
És a számla az ő nevén lenne?
Nem.
Nem, saját számlát akar, hogy lehessen olyan bankkártyája.
Értem.
És ez külön folyószámla lenne, a már meglévőtől független?
Ahogy ön jobbnak látja.
- Online hozzáférést is szeretne? - Igen.
Én csak egy folyószámlát akarok a… a bőröndös pénzemnek.
De már van 4000 dollár a takarékszámláján, Mr. Grey.
Ms. Brooks, ön nagyon okos, értem, mire gondol.
Ön azt hiszi, hogy Robyn hozzá akar férni a takarékszámlámhoz,
miután nyitottunk nekem egy folyószámlát,
és így szépen lenyúlhatná.
De sántít a feltételezése.
Segíts felemelni, Vörösbegy!
Ez itt közel 40 000 dollár.
Azt hinné az ember, hogy ha Vörösbegy ki akarna rabolni,
akkor már rég elfutott volna a pénzzel, nem?
Rá sem lehetne bizonyítani.
Na, látja? Akkor most már értjük egymást.
- Igen, Mr. Grey. - Nagyszerű!
Akkor a pénz nagy részét betenném arra a folyószámlára.
A többit meg fogom,
és szépen elintézek vele pár dolgot, amit akartam.
Ezt előre kell dönteni.
Nagyon könnyű.
Jól van.
Köszöntem. Tessék!
- Önnek. - Köszönöm.
Akkor elvigyük a régi kanapét?
Igen. Az… Az… Az… Az nagy segítség lenne.
Kösz.
Nézzenek a lábuk elé!
Állj, állj, állj! Mit csináltok?
Mi a… Úristen!
Úristen!
Még itt vannak? Tűnés!
Ez az első igazi ágyam!
Ó, ez… ez… ez nem is igazi ágy.
- Nekem igen. - De van benne három erős léc,
így nem fájdul meg a hátad.
Nem is volt még igazi ágyam.
Még otthon, anyukádnál sem?
Nem, hálózsákban aludtam.
És tetszik?
Nagyon szép!
Nagyon szép.
A ruhád is nagyon szép.
Ó, igen, igen. Szép, ugye?
- Le volt árazva. - És mi van a zacskókban?
Még több ruha. Meg az a cucc…
- amiben mentem. - És mire ez a kiöltözés?
Hát, semmire.
- Udvarlód lett. - Nem!
- Udvarlód lett! - Semmire!
Jön a prédikátor, és azt mondja: „Csak fehérek jöhetnek be a misére.”
Mondom neki: „Én nem akarok bemenni.
Csak azért álltam meg, hogy gyönyörködhessem a templomukban.”
Emlékszem, hogy régebben is mesélte ezt nekünk Reggie-vel.
Akkor… Akkoriban kezdtem el megőrülni.
Robyn mondta, hogy sokszor dolgoztál együtt Reggie-vel.
Adott munkát, amikor tudott. Hálás voltam érte. Nagy segítség volt.
Tudja, iskolába járok. Próbálok. Akkor megyek órára, ha tudok.
A művészeti fősulira jár.
Akkor… művész vagy.
Játékokat fejlesztek.
Videójátékokat.
De az asztalosmunka is rendben van, tudod.
Igen. De ő… ő nem ezt akarja.
Akkor mit akarsz?
Most mondta.
Nem, azt mondta, hogy mit tanul.
Mihez akarsz kezdeni az életeddel?
Mármint hol látod magad 10-20 év múlva?
Ez nem túl fair kérdés.
Attól még ugyanolyan fontos.
Jó, ha ennyire fontos, akkor tőlem…
miért nem kérdezget ilyesmit?
Kislányom! Bárki megmondhatja, hogy belőled bármi lehet.
A férfiaknak nem adatik meg ez a luxus.
A… A… A férfi, az kezdjen valamit az életével,
meg tegye a dolgát!
A maga világában talán. De itt
a nők ugyanúgy kiveszik a részüket.
Sikeres cégvezetők, meg ők is bekerülnek a politikába,
Nobel-békedíjat nyernek, genomokat szerkesztenek, meg minden.
Meg a Marsra is feljuthatnak.
Miközben én még mindig az életemen agyalok itt a Földön.
De dolgozom rajta, Mr. Grey.
Az asztalosmunka jó, de ahhoz jó munkatársak kellenek.
Reggie értett az emberekhez.
Mikor láttad őt utoljára?
Amikor befejeztük Niecie konyháját.
Ki dolgozott még veletek?
Csak mi ketten.
Nem láttad zaklatottnak vagy zavartnak?
Nem. A megszokott Reggie volt.
És kifizette neked ezt a munkát?
Miért kérdez tőle ilyet?
Az a helyzet, hogy nem.
Most, hogy már tudom, mi történt… Szerintem nem volt rá alkalma.
Látod?
- Mennyi volt a munkadíjad? - Ó, nem, nem, nem, nem. Én…
Nem ezért jöttem.
Valami rosszat mondtam? Mert úgy érzem.
Ó, hogy? Nem. Itt nincs olyan, hogy rosszat mondasz.
Honnan tudod?
Hát, hogy lehet egyáltalán egy gyilkosságról beszélni rendesen?
Hát, sehogy.
Miért nem fogadtad el a pénzt?
Azért, amit mondtam.
Azért jöttem, mert bírom az öreget.
Ezt meg miért kaptam?
Nem tudom. Csak úgy.
Ne bízd el magad!
Félek, hogy elvesztem az asszonyt. Meg a családomat.
Mondanom kell valamit, de nem tudom…
Nem tudom, kinek mondhatnám el, bácsikám.
Hát, igazából…
Nináról meg rólam van szó.
Tudod, Nina…
Nina volt barátja börtönben ült, megölt egy embert.
Aztán kijött a börtönből és…
Beszélgetni szoktak egymással.
Mondtam Ninának, hogy hagyja már.
De nem hallgat rám.
Szóval arra gondoltam, hogy fogom őt meg a gyerekeket,
és elköltözünk Texasba.
Vannak ott rokonaink, és…
Meg… Meg ha a pasas elhagyja Atlantát,
megszegi a feltételes szabadlábra helyezést…
Figyelsz, bácsikám?
Jó sokára jöttél vissza.
- Csak beszélgettünk. - Miről?
Hogy elvisz majd moziba. De mondtam, hogy megbeszélem magával.
- Miért? Nem vagyok a főnököd. - Nem akarja tudni?
Kedvelem a fiút.
Ja, rendben van. Kicsit nyálas.
De jólesett neki, hogy felajánlotta Reggie fizetségét.
Mondom, kedvelem a fiút.
Aha. Jól kifaggatta Reggie-ről,
ezért akarta valójában áthívni.
Jóban volt Reggie-vel. Mindenkit ismer.
Miért ne kérdezhetnék tőle?
Nem erről van szó.
Aggódom magáért.
Miattam ne aggódj!
Egy bizonyos kor után már nincs mitől félni.
Igen, de mi van, ha nincs is mit találni?
Mi van, ha elvesztegeti azt a maradék kis idejét
a nem létező válaszok keresésére?
BELEEGYEZŐ NYILATKOZAT
Hogy alszik mostanában?
Ó, hát…
Nem sokat.
Tudja, az emlékeim álommá válnak,
és… nem tudom leállítani őket.
Ez előfordul néhány páciensnél. Sa… Sajnálom.
Ne sajnálja!
Én… Én örülök, hogy visszakaptam az elmém.
De ez meddig tart majd?
Ön elképesztően életerős, Mr. Grey.
A kezelésre úgy reagál, mint…
a száraz fű a tűzre.
Az elméje… Az elméje teljesen felélénkült,
jobban, mint eddig bárkinél.
De ön is jól tudja, hogy egy ilyen tűz csak felperzselt földet hagy maga után.
Így nem tudom megmondani, meddig tart ez az állapot.
Azt viszont tudom, hogy ez lesz a legfényesebb tűz eddig.
Volt egy Coydog nevű ember, ő segített engem felnevelni.
Azt mondta…
A bűn egy jó hosszú út,
a pokol közepétől a menny széléig tart.
És a bűneink határozzák meg,
hol állunk ezen az úton.
De senki sem csak jó vagy csak rossz,
Istent meg az ördögöt leszámítva.
Igen.
Coydog ellopott valamit egy fehér embertől.
Amikor elkapták,
akkor meglincselték.
És felgyújtották.
Kötelet tettek a nyakába, égő kerozinra állították.
Amikor az a fehér ember odament, Coy felrúgta a hordót,
felakasztotta magát, őket meg felgyújtotta.
És ön…
megörökölte az ő erejét.
Kérdezhetek valamit, Sátán?
Csak tessék, Ptolemy!
Lehet-e az…
hogy amikor öreg és rozzant lettem,
akkor annyira megrémültem az emlékeimtől,
hogy egyszerűen elfelejtettem őket?
Én csak azt tudom,
hogy ha nekem lennének ilyen emlékeim,
akkor én is a menekülést választanám.
Köszönöm, hogy aláírta.
Én is köszönöm.
Jól van.
- Üdv! - Szia!
Mit mondott?
Minden sima, mint egy dagadt baba popsija.
Micsoda?
Biztos menni akar?
Egész reggel bent volt a dokinál.
Azt hittem, majd lefárasztja.
Nincs időm lefáradni.
Sok dolgom van még.
Különben is várom már.
Húsz éve láttam utoljára.
Nézze, milyen szép fényes lett!
El ne ejtsd!
És Sensie-nek komolyan nem mutatta meg?
- Egyet sem. - Miért?
Sensia volt az egyik legszebb és legjobb lelkű ember az életemben.
De emellett nagy étvágya is volt.
Ha tudomást szerez a kincsről, onnantól kezdve nem lett volna megállás.
Tehát ellopta volna.
Ó, nem, nem. Nem magára költötte volna. Szétosztogatta volna.
Barátoknak, családtagoknak, szeretőknek.
Várjon! Mármint pasiknak?
Nem mindig pasi volt.
Hogy? Ez így ment?
És maga elfogadta ezt?
Őt fogadtam el.
És maga?
Volt nagy étvágya?
Egyszer.
Sensia egy barátnője volt, Lolly.
- Bosszút állt. - Nem, nem terveztem.
Sensia elutazott a hétvégére. Lolly meg felajánlotta, hogy főz nekem.
Elhívott magához.
Csak egy alkalom volt. De utána nagyon bántott a dolog.
Sensia kiszagolta, egyből tudta. Elküldött otthonról.
Pár órával később megkeresett, hogy ő nem bír nélkülem lenni.
Utána nem néztem más nőre. Soha.
Sensie is ugyanezt tette?
Azta!
- Nem semmi, ugye? - Aha.
- Minek suttogsz? - Nem tudom. Mert úgy érzem.
Ptolemy. Mashallah. Ptolemy, öreg barátom. Hogy vagy?
Syed! Hogy vagy, barátom?
Ó! Isten kegyes. Alhamdulillah.
- És a hölgy? - Ő Robyn. Ő segít nekem mostanában.
- Robyn. - Igen.
- Tetszik a boltom? - Igen.
Ez a márvány mellszobor Hadrianus római császárról készült.
Írt egy verset nagyon régen, pont a halála előtt.
Apám jól ismerte azt a verset.
„Drága mulandó, kedves kis barátom,
Testem társa és szelleme,
Mi a célod, hová mész,
Fáradt és csupasz lelkem,
Aki már nem tud többé tréfálni sem?”
Ejha!
Pontosan így van.
Nézz csak körbe! És kérdezz bátran!
Köszönöm.
Hogy… Hogy… Hogy van a család?
A fiaim egyetemre járnak, és Fatima fogja átvenni az üzletet.
És az apád?
Apám meghalt három augusztussal ezelőtt.
Jafar olyan jó ember volt!
Igen, az volt.
Az egyik legritkább darabom.
Évszázadokkal ezelőtt készült, Közép-Afrikában.
A szakértők évekig nem hitték el,
hogy az afrikaiak is tudnak ilyen tökéletes művet alkotni.
De nyilván tévedtek.
Nyilván.
Syed, megvan még az a teaszoba hátul?
Meg. Gyertek!
- Köszönöm. - Szívesen.
Robyn kérdezte, hogy honnan ismerjük egymást.
Tizennégy éves voltam.
Egy fekete férfi nézelődött az üzletben.
Figyeltem, nehogy ellopjon valamit.
Fiatal voltam, még buta.
Ptolemy a kelta, ezüstből vert diadémról kérdezett.
Úgy emlékszem, akkor 700 dollárt kértünk érte.
Akartam valami szépet Sensiának.
Akkor már beteg volt egy jó ideje.
Jafar, az apja, megkérdezte, mennyi pénz van nálam.
Mondom, hogy 87 dollár.
Azt mondta, elfogadja előlegként,
és a többit majd odaadom neki legközelebb, ha erre járok.
- Azta! - Beletette egy szép dobozba.
Hű, Sensia hogy megörült neki!
Miután Mr. Grey elment, megkérdeztem,
hogy apám miért bízott meg egy ismeretlen fekete férfiban.
Azt mondta: „Az ember jósága nem a bőrszínétől, a ruháitól,
a származásától, vagy a vallásától függ.
Csakis a szívéről ismerhetsz meg valakit.”
Jafar… olyan jó ember volt!
Havonta törlesztettem neki, amíg vissza nem fizettem az egészet.
Mit csinálsz ma itt, öreg barátom? Csak erre jártatok?
Mutasd meg neki azt az érmét, Robyn!
- Eladnátok? - Nem, nem, nem.
Csak az árát szeretnénk megtudni.
Egy pillanat!
Tudod, Mr. Ptolemy néha hozott be nekünk ilyen érméket.
Ezért vettük ezt az indexet.
Nézzük csak!
Saint-Gaudens két sassal.
1932. Jó állapotú.
Úgy 50 000 körül van.
Várjon, 50 000-et… érnek?
Darabonként. Igen. És ez csak becslés.
Ahogy apám mondta mindig Ptolemynek,
vannak jobb kereskedők az ilyen érmékre. Akik több profitot hoznak.
De Ptolemy nem bízott meg bennük.
Ez azóta is így van!
Köszöntem a segítséget. Igen.
Mit nézegetsz?
Egy csillagászati könyvet olvasok.
- Az érettségire? - Á!
Tudta, hogy a Nap nagyobb, mint egymillió Föld együttvéve?
- Azta! Jó nagy. - Ugye?
Régen az emberek azt hitték, hogy a Nap az Isten.
Talán még mindig az.
Igen.
És maga min mélázik épp?
Minden emlékemen… egyszerre.
Igen, az nem lehet túl könnyű.
Bizony.
De már csak pár napom van, hogy mindent elrendezzek.
Nem… Nem bántja,
hogy utána visszatér az eddigi állapota?
Már megbékéltem a gondolattal.
Téged bánt?
Maga szerint?
Tudja, az…
apám az utcán keménykedett a gengszter haverjaival.
Aztán egy szombaton nem jött haza.
Anyával temettük el.
Aztán anya rászokott a crackre,
én meg megpróbáltam segíteni neki.
Állandóan ígérgette…
szinte mindennap, hogy leszokik.
Aztán arra ébredtem egy csütörtök reggelen, hogy meghalt.
Figyelj!
Sátán azt mondta…
hogy olyan leszek, mint régen. Nem halok meg.
De lehet, hogy rosszabb lesz.
Ha nem fogadom el a gyógyszert, akkor most nem beszélgetnénk itt.
Nem érti.
Jó.
Akkor magyarázd el!
Én…
örültem anya halálának.
Tudtam, hogy ha meghal, akkor mehetek Niecie néniékhez.
Abban reménykedtem…
Bár ne így lenne, de reménykedtem benne, hogy meghal,
mert akkor eljöhettem onnan.
Szóval… én vagyok itt az igazi „Sátán”.
Nem, nem, gyermekem.
Nem vagy te Sátán.
Úgy értem…
Maga az első, hozzám közelálló ember…
akinek félek a halálától.
Nem akarom, hogy itt hagyjon.
Nem akarom, hogy elmenjen.
Megyek én.
Nem, megyek én is.
Mr. Grey?
Igen?
A nevem Darwin Andrews.
A városnak dolgozom,
mi ellenőrizzük az idős lakók jóllétét, hogy képesek-e önmagukat ellátni.
Nem bánná, ha feltennék néhány kérdést?
Hogyne! Jöjjenek csak!
Erre!
Tehát miért is van itt?
Az unokahúga jelentette nekünk, hogy Miss Robyn Barnet
rosszul bánik önnel, és a lakásával is.
Rosszul bánsz velem, Vörösbegy?
Nem, bácsikám, nem.
- Nos… - Látja ezt, Mr. Grey?
Az unokahúga és az ő fia
azt állítják, hogy Miss Barnet ellopta a pénzét,
és nem viseli gondját, mocsokban él.
Hát, van egy kis por itt-ott,
de én nem nevezném „mocsoknak”.
Biztos úr! Hé, hé!
Arra nem adtam engedélyt, hogy az otthonomban kutakodjon.
Az előbb mutattam egy gyümölcsöt, Mr. Grey. Mi volt az?
Egy navel narancs, kissé zöld színű, ahol a szára volt.
És mi a válasza arra, hogy a hölgy állítólag ellopta a pénzét?
Egyedül él, Darwin?
Most én kérdezek, Mr. Grey.
Igen. A város megbízásából.
Azért kérdezem, mert ha tényleg együtt él valakivel,
és az unokahúgom azt mondja, hogy az a valaki pénz lopott,
akkor én honnan tudnám, hogy ez igaz-e?
Miért hazudna?
Én miért hazudnék?
Sőt, ha itt tartunk, Robyn miért hazudna?
Az unokahúga csak a vagyona és az ingatlana miatt aggódik.
És ha önellátásra képtelennek minősítenek,
akkor az unokahúgomhoz kerül az ingatlanom és a vagyonom is.
Nem igaz?
Nem bánja, ha körbenézek a lakásában, uram?
Ó, nem. Csak nyugodtan!
Robyn, vezesd körbe az urat!
- Hogy hívják, fiam? - Regentnek.
Engem Ptolemynek hívnak.
Az „királyt” jelent. Meg a Regent is.
Micsoda… Micsoda véletlen!
Szóval, Regent, ön és a partnere ezen a környéken járőröznek?
Ez a körzetük?
Igen. A 13. körzetben vagyunk.
Hallottak arról a gyilkosságról, ami a Delmar Circle-nél történt?
Igen, úgy két hete.
Hát, az áldozat az unokahúgom fia volt, Reggie Lloyd.
Részvétem.
És hogy halad a nyomozás?
Az nem a mi reszortunk.
Nyomozók dolgoznak az ügyön, uram.
Nekünk nem mondanak semmit, csak ha valakit be kell vinnünk kihallgatásra.
És volt már ilyen?
Kitakaríttatta a házát mostanában?
És ön?
Akkor én elindítom a közigazgatási eljárást.
Néha meg fogják látogatni önt és Miss Barnetet.
Ez igazán fehér emberhez méltó öntől!
Menjünk!
További szép napot!
Köszönöm.
NETTIE - SÜLT CSIRKE ÉS GOFRI
MINDENNAP NYITVA
Hozom a sült combot.
Ó, hát, köszönjük, Sonia.
Ennie kell az embernek, ha a mai gyapotmezőkön akar boldogulni.
Bizony. De vidéken jobb lenne.
Hal Druckert tegnap lőtték le, a kocsijához menet… Csak úgy.
Szerencsétlen ki is múlt.
Várjunk, ő volt az, aki vörös öltönyt hordott.
Nagyon csinos vagy ma!
Csak úgy koslatnak utána a fiúk!
Ó, jaj!
- Na… - Hozom az ételt.
Jól van.
Na mármost, Niecie…
Tudom, hogy jót akar.
De Niecie mindenemet elvenné,
miközben azt hinné, hogy ezzel jót tesz nekem.
Rólam nem gondolt ilyeneket?
Nem. Eszembe sem jutott.
És amikor elvettem a csatot?
Az lenne a bűn, ha meglátnád,
és nem akarnád megfogni azt a szépséget.
De nem csak megfogtam. El is tettem.
Robyn, benned egy gramm rossz szándék nincsen.
- Honnan tudja? - Tudom, és kész.
Annyira küszködtél egész életedben,
hogy félsz másoktól elvenni bármit.
Niecie-nek ez meg sem fordul a fejében.
Miért? Mert annyira akarja?
Vannak ilyen feketék, de fehérek is,
akik annyira akarnak valamit, hogy nem fogják vissza magukat.
De ettől még nem rossz emberek.
- Mi? Hát akkor milyenek? - Zavarodottak.
Megrekednek,
nekünk kell segítenünk rajtuk.
Úgy szeressük ezeket a seggfejeket, hogy meg sem érdemlik?
Ó, nem, nem. Nem… Nem ezt mondtam.
És ha azt mondom, hogy Hilly mást is csinált?
Például?
Niecie néni adott neki pénzt,
hogy kifizesse Reggie-t és Rogert a konyhabútorért,
de Hilly nem adta oda Reggie-nek.
- Hilly ellopta Reggie pénzét? - Igen.
Látja ezt?
Artie! Artie!
Latisha! Mi a fenét kerestek az utcán?
Rajzolunk!
Miért az úttest közepén rajzoltok?
- Nyomás! - Itt van anyukátok?
- Most szomorú. - Ne!
Most Niecie-nél vagytok?
Csak amíg anya szomorú.
Az isten szerelmére! Hozd be őket, jó?
- Üljetek le a lépcsőre! - Nem.
- Beszédem van veletek. De. - Nem.
Üljetek le!
Neked mi bajod? Tudod, hogy nem szabad!
Csak rajzolgattunk.
Az úttest közepén?
- Igen. - Nem vicces!
Ne nevess! Nem viccelek. Tudod, hogy nem szabad.
Mi ez a ricsaj már?
Nos?
Na, beengedsz vagy sem?
Azt hittem, idősotthonba kerültél.
Ki jött, Hilliard?
Niecie! Mondd meg a bolondnak, hogy engedjen be!
Pitypapa. Mi a… Gyere! Gyere be!
Szia, Niecie néni!
Új a ruhád?
Talán jelentenünk kéne a városnak.
Talán levághattam volna a micsodádat a múltkor.
Tudtad, hogy a gyerekek kint játszottak, az úttesten?
Hilly, egyedül voltak kint a gyerekek?
Mondtam, hogy ne menjenek az úttestre!
Hozz a bácsikádnak egy pohár vizet!
Hogyhogy itt vannak Reggie gyerekei?
Olyan más lettél!
Miért vannak itt Reggie gyerekei?
Ninának össze kell szednie magát. Ő bízta rám őket.
Ő küldte őket ide hozzánk.
És ezért mennyit fizet neked?
Reggie-nek volt egy kis félretett pénze. Én csak kajára kaptam belőle.
- Hívott a rendőrség Reggie halála után? - Ninát hívták.
Úgy félt, hogy vele kellett mennem.
És mit mondtak?
Hogy valaki fejbe lőtte Reggie-t.
- Neked nincs mondanivalód, fiam? - Nem vagyok a fiad.
Idefigyelj!
Elmentem a bankba, és nyitottam egy folyószámlát,
neked, a fiúnak, Reggie feleségének, a gyerekeinek, meg a családnak.
És Robyn lett a… Hogy is hívják?
- A megbízottja. - A megbízottam.
Ő ír majd neked egy 900 dolláros csekket havonta.
- Robyn? - Igen.
Egy kis pénz a csekkekre meg ilyesmire.
- Meg marad neked is. - Én miért nem írhatok csekket?
Mert kirángattál volna a saját otthonomból,
hogy egy idősotthonba dugj.
Bácsikám, én segíteni akartam.
Hilly mondta, hogy megbolondultál. Meg hogy mocsokban élsz.
- Azt is, hogy kirabolt? - Én nem raboltam ki.
Shirley Wringnek 50 dollárt adtam, és ezt onnan tudom,
hogy eljött, és megadta a tartozását.
- Eltetted a maradék felét. - Tolvajnak nevezel?
- Bizony! - Ülj le!
Ülj le!
Robyn majd felhív egy hét múlva.
Ha kell a pénz, szólj! Ha meg nem…
Ő nem is a család része.
Szerintem nem helyes, hogy egy idegen dönt a családi ügyekről.
Idegen vagyok neked?
Takarítottam, főztem rátok.
Többet tettem, mint Hilly. És még én vagyok idegen?
Menjetek el a gyerekekkel a boltba,
és vegyél nekik valami édességet!
Gyertek!
- Gyerünk! Elmegyünk boltba. - Jó.
- Fiam! - Mi van?
Gyere, menjünk ki a tornácra! Megbeszéljük a dolgot.
Na, Hilly, eltetted azt a pénzt?
Aha.
De… Nem gondoltam, hogy észreveszed.
Nem loptalak volna meg, ha tudom, hogy tudsz számolni.
- Hilliard. - Igen?
Szerinted rendben van, ha meglopsz egy olyan embert,
aki nem tud erről?
Hát, igen.
Mit számít?
Ha nem tudja valaki, akkor neki mindegy.
Jézusom!
Mi az? Bocs, hogy eltettem azt a pénzt.
Bocsánatot kérek Hilly miatt, bácsikám.
Nem volt, aki megnevelje a fiút.
Igen. Nekem kellett volna.
Volt neked elég bajod akkoriban.
Jó, de akkor is itt kellett volna lennem a fiúnak.
Meg mindannyiótoknak.
Figyelj, ha adok neked pénzt,
akkor összeszednéd a családot valamikor?
Tudod, azokat, akik itt voltak a toron.
- Visszahívhatnád őket. - Minek?
Szeretnék beszélni veletek.
Hát, nem tudom, bácsikám.
Nem tudom, ki jönne el, meg hogy ki akar egyáltalán.
- Megpróbálnád? - Jó. Megpróbálom.
Mindjárt jön a kocsi.
- Mehetünk? - Igen.
Majd hívlak.
ATLANTAI EGYETEM
Ez micsoda?
Forbes. Milliomosok meg milliárdosok szoktak benne lenni.
Tudom, mi az a Forbes. De neked mire kell ez?
Van benne egy e-sportos cikk.
Ebben?
Az micsoda?
Játékverseny. Videójátékokkal.
- Azt hittem, te fejleszted ezeket. - A pénz miatt.
De a versenyben több pénz van.
Videójátékkal lehet pénzt keresni?
A League of Legends bajnokságát többen nézték, mint a Super Bowlt.
A Forbes szerint tíz játékos tízmilliónál is többet keresett tavaly.
Dollárt?
A legnagyobb része szponzoroktól jött, de igen.
Megeszem a kalapom!
Mik vannak…
Ott jön!
Tényleg tetszik neked, mi?
Igen, uram. Tetszik, hogy ilyen erős. És szép is.
Ugye tudod, hogy a lányt bántották a szerettei?
Tudom.
Megvan az érettségi.
Sikerült?
- Igen, megvan. - Na! Gratulálok!
- Biztos voltam benne. - Menjünk ünnepelni!
Én először beugrom Billyhez. Megígértem neki.
Akkor utána?
Ahova csak szeretnéd.
SOK SPORTOT LEHET JÁTSZANI, DE A BOKSZOT PONT NEM.
- Billy. Billy! - Mr. Grey.
Hát maga?
Beszélni akarok veled.
Miről?
Meghívhatlak valamire?
Jó.
Niko, hoznál nekünk pár sört hátulról?
DÉL-ATLANTA BOKSZKLUB
Ki hozta el ide?
Roger Dawes. Ő Robyn barátja most.
Roger. Néha besegített Reggie-nek.
Jó srác.
Igen. Nem rossz gyerek.
Tudod, beszéltem a rendőrökkel Reggie ügyéről.
Le se szarják, ha lelőnek egy feketét az utcán.
Még úgy sem, hogy nem az utcán keménykedett.
Csak úgy is megölik az embert ott.
Tudom én.
De…
- De mi? - Reggie azt mondta a halála előtt,
hogy el akarja hagyni az államot.
És?
És én tudni akarom, ki ölte meg az unokaöcsémet.
Minek?
Te mit tennél, ha megölnék az egyik szerettedet?
Egyszer Reggie mondott…
valamit Nina expasijáról.
- Aki most szabadult? - Akkor már beszélt róla?
Valamennyit, de, tudod, nem… nem… nem sokat.
A nevét nem mondta.
Á, Á, Reggie… Reggie nem mondta a nevét.
Azt viszont igen, hogy 20 évre ítélték a csókát,
és 12-t töltött le.
Érdekes.
Mit tervez, Mr. Grey?
Én kinyírom azt a köcsögöt, Billy.
Azt tervezem.
KÉSZÜLT: WALTER MOSLEY REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra