לעזאזל.
צריך לרופף את הדבר הזה מספיק כדי שאוכל לפתוח אותו.
שיט!
מה עם זה? - תסובבי לצד השני.
לצד השני. סליחה. - ככה. דפקי עליו מלמעלה.
עכשיו. תרימי. תרימי אותו.
ככה. קדימה. עוד פעם.
הנה.
הקורה הזאת רופפת.
מה?
כן. זהו זה. - מה זה?
קדימה. פתח אותו.
אין שם כלום.
פתחי את זה.
אמרת שיש שם אוצר.
רואה?
אולי תשמרי את זה אצלך?
ועוד מעט נראה למה קראת "כלום".
בגיל 12 עזבתי את מיסיסיפי.
עזבתי בגלל כל המוות והסבל.
עזבתי, אבל לא לפני שקיימתי את ההבטחה שלי.
הלכתי בדרך.
מילאתי את כל ההוראות שלו.
מצאתי את האוצר של קוי, שהיה 14 חתיכות זהב גנובות.
אז המטבעות האלה...
דובלונים.
דובלונים, זה מה שהם. כמו אוצר של פיראטים.
הדובלונים האלה שווים כסף אמיתי?
בהחלט.
אמרת שיש 14 ואני רואה רק שניים.
את יודעת, סנסיה אהבה דברים יפים.
תכשיטים, המסרק הקטן שמצא חן בעינייך
וגם, הייתי אומר, בסביבות מאה שמלות משי.
ברור שהלכת והוצאת את הכסף כדי להרשים אותה.
לחגוג לכבודה.
הייתי משוגע על האישה הזאת.
אבל לא מספיק משוגע כדי להוציא את כל הכסף על מתנות.
ואז היא חלתה בסרטן,
והגיעו חשבונות מהביטוח.
ואז התחלתי לפדות את המטבעות.
למרות שידעתי שזה לא מה שקוידוג רצה.
אבל הוא היה מת כבר איזה מאה שנה. מה הוא יכול לרצות?
שאני אוציא את הכסף כדי להציל את האנשים שלנו.
מה? אנשים שחורים?
בסדר. אבל היית בן עשר.
לא. שבע, כמעט שמונה.
כן. אבל איך ילד אמור להיות אחראי על כל זה?
רוב חיי ניסיתי להבין את זה.
ואז באה סנסיה.
הייתי עושה כל דבר שבעולם בשביל האישה הזאת.
אבל בסוף אכזבתי גם אותה וגם את קוי.
זו ההזדמנות האחרונה שלי לקיים את הבטחתי.
עם שני אלה.
טוב, אז... מה זה? מה זה פותח?
בבוא העת, ציפור קטנה.
בבוא העת.
תודה.
בבקשה.
לאן אתה הולך עם זה?
תרופת שינה.
דובלונים.
- חירות -
תרימו אותו.
זהירות. זהו זה. - קדימה.
נכון.
קדימה, בואו תעזרו לי.
תביאו את זה הנה. - שימו על הצוואר שלו.
הנה. תרימו אותו.
תביאו את פחית הנפט.
תחזיקו אותו עכשיו. - אל תזוז.
קום, בחור.
קדימה. ככה.
קדימה. קום.
תגיד לנו מה אתה יודע. - אין לי אוויר.
קדימה.
תירגע, בחור.
הסיכוי היחיד שלך לעבור את הלילה בשלום
הוא אם תחזיר לי את מה ששייך לי.
כדאי שתתחיל לדבר.
נפט, בחור.
תגיד לו מה שהוא רוצה לשמוע.
מה שנקרא "דליק ביותר".
בן זו...
זהירות.
תיזהר, בחור.
תגיד לי איפה הדברים שלי, בחור.
או שתישרף.
לא! הוא נשרף!
אנחנו לא רוצים להרוג אותו עדיין.
אני צריך את הכושי חי עד שהוא ידבר.
תורידו אותו. - תורידו אותו. תורידו אותו.
תפסתי אתכם.
הצילו.
- רוג'ר בוקר טוב -
מה אתה עושה?
חשבתי לעצמי ש... הספה הזאת
היא לא מקום שינה מוצלח לנערה צעירה.
זה לא כל כך נורא.
לא אהבת אותה כשרק הגעת.
כן, אבל הרבה דברים השתנו מאז.
גם אותי לא חיבבת במיוחד.
זה לא נכון. זה כבר לא נכון, בכל אופן.
אמרת שהבחור שעבד עם רג'י רוצה לבוא לבקר?
רוג'ר דוז. כן.
תגידי לו שיבוא. - אתה בטוח?
כן, אני זוכר אותו. הוא... הוא בחור טוב.
בסדר.
ציפור, בואי עזרי לי.
מה אתה עושה?
אני אצטרך שתעזרי לי. - בסדר.
בסדר. בואי.
היא כבדה בגלל כל הכסף שבתוכה.
שיט.
מאיפה השגת את כל זה?
פעם, לפני שנהייתי קוקו,
נהגתי לפדות את הצ'קים של הפנסיה שלי.
ומה שלא הוצאתי, שמתי כאן.
כמה יש כאן?
לא יודע. מזמן לא בדקתי.
אז אני מתאר לעצמי... 40, 50.
ארבעים או חמישים מה? - אלף.
כן. עדיף שלא תראה לי את כל זה.
את פוחדת מכסף?
אבא שלי נהרג בגלל כסף שהוא היה חייב.
ואימא שלי עשתה דברים בשביל כסף.
גם אני מפחד לפעמים, אבל צריך להמשיך בחיים.
חוץ מזה, את זקוקה לשנת לילה טובה במיטה טובה.
ואת צריכה בגדים חדשים וכסף לבזבוזים.
את זה אני ארוויח בעצמי. תשמור את הכסף שלך לעצמך.
בשביל מה אני צריך כסף כשיש לי זהב?
אי אפשר לשלם חשבונות במטבעות העתיקים האלה.
זה מראה מה את יודעת.
אתה עדיין צריך להוציא אותו מהמזוודה המגעילה הזאת.
מזוודה מגעילה? על מה את מדברת?
מזוודת עור תנין מקורית מיובאת מפלורידה, לואיזיאנה,
שם מגדלים את התנינים האקזוטיים.
זה הדבר האמיתי. תמששי אותו.
שיט.
זה הכי טוב שיש.
כן, אבל זה עדיין מזמין צרות.
מה היית רוצה שאעשה בזה?
והחשבון יהיה על שמה?
לא, גברתי.
לא, הוא רוצה לפתוח חשבון כדי שיהיה לו מה שנקרא, כרטיס חיוב.
אני מבינה.
ואתה רוצה חשבון עו"ש נפרד מהחשבון הקיים שלך?
מה שנראה לך הכי טוב, גברתי.
אתה רוצה גישה מהאינטרנט? - כן.
אני רק רוצה לפתוח חשבון עו"ש חדש בשביל הכסף שבארון.
יש לך כבר כמעט 4,000 דולר בחשבון החיסכון, מר גריי.
אני מעריך אותך, גב' ברוקס, ואני מבין אותך.
את חושבת שרובין
מנסה להגיע לחשבון החיסכון שלי,
ולכן משכנעת אותי לפתוח חשבון עו"ש עם כמה דולרים,
כדי שהיא תוכל להיכנס מהדלת האחורית.
אבל יש טעות אחת בחשד שלך.
עזרי לי כאן, ציפור.
יש כאן בסביבות 40,000 דולר.
סביר להניח שאם ציפור הייתה רוצה לשדוד אותי,
את לא חושבת שהיא הייתה בורחת עם כל הכסף הזה?
לא הייתה לי דרך להוכיח שהיא עשתה את זה.
את רואה? נראה לי שיש בינינו הבנה עכשיו.
בהחלט, מר גריי. - יופי.
אני אפקיד את רוב הכסף הזה בחשבון העו"ש שעליו דיברנו.
ואני אקח את השאר
ואטפל בכמה עניינים בוערים שמטרידים אותי.
כל מה שצריך לעשות זה למשוך כאן.
קלי קלות, גם ילד יכול.
בסדר.
תודה לכם. בבקשה.
בשבילך. - תודה.
רוצה שנוציא את הספה הישנה?
בטח. זו תהיה... זו תהיה עזרה גדולה.
תודה.
תיזהרו בדרך.
חכו, חכו. מה אתם עושים?
מה... הו, אלוהים.
אלוהים...
אתם עדיין כאן? תלכו כבר.
זו המיטה האמיתית הראשונה בחיי.
זו... זו לא באמת מיטה.
בעיניי היא אמיתית. - אבל יש לה
שלושה קרשים חזקים מאוד,
כדי שלא תכאיב לך בגב כשאת ישנה.
אבל אף פעם לא הייתה לי מיטה אמיתית.
גם בבית של אימא שלך?
לא, רק שק שינה.
אז היא מוצאת חן בעינייך?
היא יפהפייה.
היא באמת יפהפייה.
אהבתי גם את השמלה שלך.
אה, כן. יפה, נכון?
קניתי אותה בהנחה. - מה יש לך בשקיות האלה?
קניתי עוד כמה בגדים, והבגדים
שלבשתי כשהלכתי לשם. - מה הביא את זה?
שום דבר מיוחד.
יש לך חבר. - לא נכון!
יש לך חבר. - אין סיבה מיוחדת.
ואז הכומר יצא ואמר, "הכנסייה הזאת היא ללבנים בלבד."
אמרתי לו, "אני לא רוצה להיכנס.
רק עצרתי משום שבית האלוהים שלך יפה כל כך."
אני זוכר שסיפרת לי ולרג'י את הסיפור הזה לפני הרבה זמן.
רק התחלתי לצאת מדעתי באמת באותה תקופה.
רובין סיפרה לי שעבדת עם רג'י הרבה.
הוא העביר לי עבודה כשהתאפשר לו. תמיד הייתי אסיר תודה. כל טיפה עוזרת.
אתה יודע, אני לומד. משתדל, בכל אופן. נכנס לשיעורים כשמתאפשר.
כן, במכון לאמנות.
אז אתה... אמן.
מעצב משחקים.
משחקי וידאו.
אין שום רע בלהיות נגר, אתה יודע.
כן. אבל זה לא מה שהוא רוצה לעשות.
אז מה בדיוק אתה רוצה לעשות?
הוא אמר לך הרגע.
לא, הוא רק אמר שהוא לומד לעשות את זה.
מה באמת אתה רוצה לעשות בחיים?
איפה אתה רואה את עצמך בעוד עשר, 20 שנה?
זו שאלה לא הוגנת.
זה לא אומר שהיא לא חשובה.
אז אם זה חשוב כל כך, איך זה
שאף פעם לא שאלתי אותי את זה?
תקשיבי, ילדה. כולם יודעים שאת תהיי מה שתחליטי להיות.
לגברים אין את הלוקסוס לבחור.
הוא צריך לקום ולעשות משהו עם עצמו
ולעשות את מה שצריך לעשות בעולם הזה.
אולי בעולם שלך. בעולם הזה,
נשים נושאות בנטל באותה מידה.
נשים מנהלות חברות שמגלגלות מיליונים, נבחרות למשרות ציבוריות,
זוכות בפרסי נובל לשלום, מרצפות גנומים וכאלה.
אולי אפילו יגיעו למאדים פעם.
אני עדיין אהיה כאן בכדור הארץ, ואנסה להבין אותו.
אבל אני עובד על זה, מר גריי.
ובקשר לנגרות, אני אוהב נגרות, אבל צריך להיות טוב עם בני אדם.
רג'י היה אדם חברותי.
מתי ראית את רג'י בפעם האחרונה?
בדיוק גמרנו את העבודה אצל ניסי.
מי עוד עבד שם איתכם?
רק אני והוא.
הוא נראה מודאג או מוטרד ממשהו?
לא. בדיוק אותו רג'י.
הוא שילם לך על העבודה הזאת?
מה פתאום אתה שואל אותו דבר כזה?
למעשה, אדוני, לא שילם.
אבל עכשיו שאני יודע מה קרה, אני מבין שכנראה הוא לא הספיק.
רואה?
כמה הוא חייב לך על העבודה? - לא, מר גריי. כלומר...
לא בשביל זה באתי.
אמרתי משהו לא בסדר? יש לי הרגשה שאמרתי משהו לא בסדר.
מה? לא. אין דברים שלא בסדר להגיד.
למה את חושבת?
יש דרך נכונה לדבר על הרצח של מישהו?
לא, אני מניח שלא.
למה לא לקחת את הכסף?
בגלל מה שאמרתי.
באתי משום שאני מחבב את האיש.
מה זה היה?
לא יודעת. סתם ככה.
אל תעשה מזה עניין.
חששת פעם לאבד את האישה שלך? את המשפחה שלך?
אני צריך להגיד משהו, ואני לא...
אני לא יודע למי עוד אוכל להגיד את זה, דוד.
זה בקשר...
לנינה ואליי.
אתה מבין, נינה...
לנינה יש חבר לשעבר שישב בכלא כי הוא הרג מישהו.
ואז הוא השתחרר ו...
הם דיברו ביניהם.
אמרתי לה שתניח לו.
היא לא הקשיבה.
אז אני חושב שאני פשוט אארוז אותה ואת הילדים
ואעבור לגור בטקסס.
אתה יודע, יש לנו משפחה שם, ו...
חוץ מזה, אם הוא יצא מאטלנטה,
הוא יפר את תנאי השחרור בערבות, אז...
אתה עדיין איתי, דוד?
לא מיהרת לחזור.
רק דיברנו. - על מה דיברתם?
הוא רוצה לצאת איתי לסרט.
אמרתי שאני צריכה לשאול אותך.
למה? את לא חייבת לי דין וחשבון. - אתה לא רוצה לדעת?
אני מחבב אותו.
כן, הוא בסדר. קצת נדוש.
אבל הוא העריך מאוד את ההצעה שלך לשלום לו במקום רג'י.
כמו שאמרתי, אני מחבב אותו.
כן. אבל שאלת אותו מלא שאלות על רג'י,
וזו הסיבה האמיתית שאתה רוצה שהוא יבוא.
הוא חבר של רג'י. הוא מכיר אנשים שכולנו מכירים.
אסור לי לשאול אותו כמה שאלות?
זה לא קשור אליו.
אני דואגת לך.
אז אל תדאגי לי.
כשמגיעים לגיל מסוים, כבר לא מפחדים מכלום.
כן, אבל מה אם לא נשאר מה לגלות?
מה אם אתה תבזבז את מעט הזמן שנשאר לך
על חיפוש תשובות שלא קיימות?
- עיזבון אנטומי -
אז איך השינה שלך?
אה, טוב.
לא משהו, האמת.
זיכרונות נהפכים לחלומות,
ואני... לא מצליח להפסיק אותם.
זה קורה לחלק מהמטופלים. אני מצטער מאוד.
אין על מה להצטער.
יש לי מזל שהמוח שלי חזר אליי בכלל.
כמה זמן הוא יישאר אצלי?
כוח החיות שלך מדהים, מר גריי.
הוא מגיב לטיפול כמו...
כמו אש לשדה קוצים.
והמוח שלך... המוח שלך חי לגמרי.
יותר מכל אחד אחר שראיתי בחיי.
אבל אתה יודע שאש כזאת יכולה רק להשאיר אדמה חרוכה.
אז אני לא יכול להגיד לך כמה זמן זה יימשך.
אבל אני יכול להגיד לך שזה יהיה האור הכי זוהר ברקיע.
האיש שעזר לגדל אותי נקרא קוידוג.
הוא אמר...
החטא הוא דרך ארוכה
שנמשכת ממורדות הגיהינום למעלה גן עדן,
והחטא שלך קובע
איפה תעמוד בדרך הזאת.
אבל אין אדם שכולו טוב או שכולו רע,
חוץ מאלוהים ומהשטן.
כן.
קוידוג גנב משהו מאדם לבן.
וכשתפסו אותו,
עשו בו לינץ'.
ושרפו אותו.
הוא עמד כשלולאת חנק סביב צווארו בתוך נפט בוער.
כשהאיש הלבן התקרב אליו, הוא בעט בחבית,
תלה את עצמו והצית אותם.
והוא...
הוא העביר את הכוח הזה לך.
אפשר לשאול אותך משהו, שטן?
כן, כמובן, טולמי.
יכול להיות
שכשנהייתי זקן ותשוש,
נבהלתי כל כך ממה שידעתי,
שפשוט שכחתי את זה?
אני יכול רק לומר לך
שאילו ידעתי את כל מה שאתה יודע,
בחיי שהייתי בורח כמו משוגע.
תודה על שחתמת על המסמך.
תודה לך.
בסדר.
היי. - היי.
נו, מה נסגר?
הכול הולך חלק כמו תחת של תינוק שמן.
מה?
אתה בטוח שיש לך כוח לזה?
הוא החזיק אותך שם כל הבוקר.
חשבתי שתהיה מותש או משהו.
אין לי זמן להיות מותש.
נשארו יותר מדי דברים לעשות.
חוץ מזה, אני דווקא מצפה לזה.
לא ראיתי את האיש הזה יותר מ-20 שנה.
תראה איך ניקיתי אותו.
אבל תיזהרי.
באמת אף פעם לא הראית לסנסיה אחד מאלה?
אף לא אחד. - למה?
סנסיה הייתה אחת מהנשמות הכי יפות וטהורות שהכרתי בחיי.
היא גם הייתה אישה עם תאוות גדולות.
אילו ידעה על האוצר הזה, דבר לא יכול היה לעצור את האישה הזאת.
אתה אומר שהיא הייתה גונבת אותו.
לא. היא לא הייתה מוציאה את הכול על עצמה. היא הייתה מחלקת אותו.
לחברים, לבני משפחה, למאהבים.
רגע. אתה מתכוון, בני זוג?
הם לא תמיד חייבים להיות גברים.
מה? ככה זה היה?
ואתה פשוט קיבלת את זה?
קיבלתי אותה.
ומה איתך?
לך יש תאוות?
מעדתי פעם.
חברה של סנסיה בשם לולי.
בקטע של נקמה? - בקטע בלתי צפוי.
סנסיה נסעה מחוץ לעיר לסוף השבוע. לולי שאלה אם תוכל להכין לי ארוחת ערב.
הזמינה אותי אליה.
זה קרה רק פעם אחת. אבל שנאתי את עצמי על זה.
סנסיה רחרחה אותי פעם אחת, וידעה. זרקה אותי מהבית.
אחרי שעה באה לחפש אותי, ואמרה שהיא תמות אם לא נוכל להיות ביחד.
לא הסתכלתי שוב על אישה אחרת. אף פעם.
סנסיה נהגה אותו דבר איתך?
וואו.
זה משהו, נכון?
למה את לוחשת? - לא יודעת. זה מעורר בי רצון ללחוש.
טולמי. משאללה. ידידי הוותיק טולמי. מה שלומך?
סייד. מה שלומך, ידידי?
האל הוא טוב. אלחמדוללה.
ומי זאת? - זאת רובין. היא עוזרת לי.
רובין. - כן.
את אוהבת את העתיקות? - כן.
פסל השיש הזה הוא של הקיסר הרומי הדגול אדריאנוס.
הוא כתב שיר לפני זמן רב, קצת לפני מותו.
אבי הכיר אותו היטב.
"ידידה קטנה, תועה, נעימה,
חברה של גופי ורוח הרפאים שלו,
לאן מועדות פנייך עכשיו,
נפש נוקשה ועירומה,
לא יכולה עוד, כלפנים, להתלוצץ?"
וואו.
בדיוק.
תסתכלי מסביב, בבקשה. תשאלי אותי מה שאת רוצה.
תודה.
מה... מה שלום המשפחה?
הבנים לומדים בקולג', ופטימה תקבל לאחריותה את החנות בבוא היום.
ואביך?
אבי מת לפני שלוש שנים באוגוסט.
ג'פאר, איזה אדם טוב.
נכון, היה אדם טוב.
אחת היצירות הכי נדירות שלי.
הוא נוצר לפני מאות שנים במרכז אפריקה.
שנים רבות המומחים סירבו להאמין
שלאפריקנים הייתה המיומנות ליצור שלמות כזאת.
אבל הם טעו, כמובן.
כמובן.
סייד, אתה עדיין משתמש בחדר התה שמאחור?
בהחלט. בואו.
תודה. - כן.
רובין שאלה איך הכרנו.
הייתי בן 14.
כשראיתי את הגבר השחור הזה משוטט בחנות,
השתהיתי לרגע, רק כדי לוודא שהוא לא לוקח כלום.
הייתי צעיר וטיפש.
טולמי שאל על הנזר הקלטי שעשוי מכסף מרוקע.
נדמה לי שמכרנו אותו ב-700 דולר באותם ימים.
רציתי לקנות משהו יפה לסנסיה.
היא כבר הייתה חולה הרבה זמן.
וג'פאר, אבא שלו, שאל אותי כמה כסף יש לי.
אמרתי לו, 87 דולר.
הוא אמר שייקח אותם בתור מקדמה
ושאחזיר לו את היתרה כשאבוא בחודש הבא.
וואו. - שם אותו בקופסה יפה.
וואו. סנסיה הייתה מאושרת כל כך.
כשמר גריי הלך, שאלתי את אבי,
למה הוא סומך על גבר שחור שמעולם לא פגש קודם.
הוא אמר לי, "אי אפשר להכיר אדם לפי הצבע שלו, הבגדים שלו,
הלאום שלו או האלוהים שלו.
אפשר להכיר אדם רק לפי מה שיש לו בלבו."
ג'פאר הזה, הוא היה אדם טוב.
באתי כל חודש עד שהחזרתי לו הכול.
מה אתה עושה כאן היום, ידידי הוותיק? סתם קפצת לומר שלום?
תראי לו את המטבע, רובין.
אתה רוצה למכור אותו היום? - לא, לא.
אנחנו רק רוצים הערכת מחיר.
תן לי שנייה.
את יודעת, מר טולמי הביא לנו את המטבעות האלה מעת לעת.
לכן הבאנו את המדריך הזה.
בוא נראה.
סנט גודנס, עיט כפול.
מ-1932. מצב טוב.
תוכל לקבל עליו 50,000.
רגע, 50,000 דולר על אלה?
על כל אחד. כן. זו הערכה גסה.
כמו שאבי תמיד אמר לטולמי,
יש סוחרים טובים יותר לסוג כזה של חפצי חן. רווח גדול יותר.
אבל טולמי אף פעם לא סמך עליהם.
שום דבר לא השתנה.
אני מודה לך על העזרה. כן, אדוני.
על מה את מסתכלת?
אני קוראת ספר על אסטרונומיה.
זה לבחינות הגמר? - לא.
ידעת ששטח השמש גדול פי יותר ממיליון מכדור הארץ?
לעזאזל. היא גדולה. - נכון?
בימי קדם אנשים חשבו שהשמש היא אלוהים.
הם בטח עדיין חושבים.
כן.
על מה אתה מהרהר שם?
על כל מה שידעתי אי פעם, הכול בבת אחת.
נשמע כמו הרבה עבודה.
בהחלט.
אבל נשארו לי רק עוד כמה ימים כדי לעשות סדר בענייניי.
זה לא... לא מטריד אותך,
לחשוב שהמצב יחזור להיות מה שהיה?
השלמתי עם זה.
אותך זה מטריד?
מה נראה לך?
אתה יודע...
אבא שלי נהג להתרוצץ ברחובות בלילות עם עבריינים.
ואז ביום שבת אחד, הוא לא חזר הביתה.
אימא שלי ואני קברנו אותו.
ואז היא התחילה לצרוך,
וניסיתי לעזור לה.
והיא הבטיחה לי,
כמעט בכל יום, שהיא תתנקה.
ואז בבוקר יום חמישי אחד, התעוררתי ומצאתי אותה מתה.
תקשיבי.
השטן אמר לי...
שאחזור להיות כמו שהייתי. לא שאמות.
הוא אמר שהמצב עלול להיות גרוע יותר.
אם לא הייתי לוקח את התרופה שלו, לא היינו מדברים עכשיו.
אתה פשוט לא מבין אותי.
בסדר.
אז תסבירי לי.
הייתי...
הייתי מאושרת כשאימא שלי מתה.
ידעתי שהיא ארגנה שאני אבוא לגור אצל דודה ניסי.
קיוויתי בלבי...
הלוואי שלא הייתי מקווה, אבל קיוויתי שהיא תמות,
רק כדי שאוכל להסתלק מהבית הזה.
אז... אני זו שאתה צריך לכנות "השטן".
לא, לא, ילדה.
את לא השטן.
אני מתכוונת...
אתה האדם הראשון שהייתי קרובה אליו בחיי...
שלא רציתי שהוא ימות.
אני פשוט לא רוצה שתלך.
אני לא רוצה שתלך.
אני אפתח.
לא, אני בא איתך.
מר גריי?
כן?
שמי דרווין אנדרוז.
אני עובד בעירייה
ותפקידי לוודא שהתושבים הוותיקים שלנו מוגנים ויכולים להסתדר בכוחות עצמם.
אכפת לך אם אכנס ואשאל אותך כמה שאלות?
כן, כמובן. תיכנס.
מכאן.
אז בשביל מה באת?
אחייניתך טוענת שגב' רובין בארנט
מתעללת בך ומנצלת אותך ואת הבית שלך.
את מתעללת בי, ציפור?
לא, דוד. אני לא מתעללת בך.
ובכן... - אתה רואה את זה, מר גריי?
האחיינית שלך ובנה
טוענים שגב' בארנט גנבה את הכסף שלך
ומאפשרת לך לחיות בתנאי זוהמה.
ייתכן שיש קצת אבק פה ושם,
אבל לא הייתי קורא לזה "זוהמה".
אדוני השוטר? היי, היי!
אני לא זוכר שנתתי לך רשות לחטט בבית שלי.
הראיתי לך פרי, מר גריי. איזה פרי זה היה?
תפוז טבורי עם מעט גוון ירוק במקום שממנו צמח הגבעול.
מה תגובתך לטענה שהצעירה הזאת לוקחת את הכסף שלך?
אתה גר עם מישהו, דרווין?
אני שואל את השאלות, מר גריי.
נכון. אתה מורשה מטעם העירייה.
שאלתי אותך את זה, כי אם אתה כן גר עם מישהו,
והאחיינית שלי הייתה אומרת שמישהו גונב את הכסף שלך,
איך אוכל לדעת אם זה נכון או לא?
למה שהיא תשקר?
למה שאני אשקר?
ולצורך העניין, למה שרובין תשקר?
האחיינית שלך רק מנסה להגן על הכסף ועל הרכוש שלך.
ואם תקבע שאני בלתי כשיר,
אז האחיינית שלי היא זו שתקבל את הרכוש ואת הכסף שלי.
לא ככה?
אכפת לך שאני אעיף מבט בדירה שלך, אדוני?
לא, מה פתאום. בבקשה.
רובין, קחי אותו לסיור.
מה שמך, בן? - ריג'נט.
שמי טולמי.
זה אומר "מלך". וגם ריג'נט זה "מלך".
נכון שזה משהו?
אז ריג'נט, אתה והשותף שלך, זו השכונה שלכם?
זה תחום האחריות שלכם?
כן. שייכים לנפה 13.
אתם יודעים משהו על רצח שהתרחש באזור כיכר דלמאר?
כן, הוא נרצח לפני כשבועיים.
הבחור היה הבן של אחייניתי, רג'י לויד.
אני מצטער לשמוע.
איך מתקדמת החקירה?
זה מעל הדרג שלנו.
הבלשים חוקרים את המקרה, אדוני.
הם לא מספרים לנו כלום אלא אם צריך להביא מישהו לחקירה.
מישהו כבר הובא לחקירה?
הבית הזה נוקה לאחרונה?
הבית שלך נוקה לאחרונה?
אני אגיש דוח לשירותי הרווחה.
הם יבואו מעת לעת לבדוק מה שלומך ומה שלום גב' בארנט.
זה לבן מאוד מצדך, דרווין.
בואו נלך.
שיהיה לכם יום נעים.
תודה.
- ופל ועוף של נטי -
- פתוח בכל יום -
הירכיים המטוגנות בדרך.
תודה, סוניה.
צריך לאכול טוב כדי לחיות בשדות הכותנה המודרניים של ימינו.
מבינה אותך. אולי היה קל יותר להישאר בבית מאשר כאן.
האל דרוקר נורה כשהלך למכונית שלו אתמול בערב. סתם הלך.
עכשיו הוא מת.
רגע, זה האיש שלובש חליפה אדומה כל זמן?
את נראית טוב, גב' רובין.
הבנים רודפים אחריה כל הזמן.
מה שתגיד.
בחייך. - אביא לכם את האוכל.
טוב.
עכשיו, בקשר לניסי,
אני יודע מה הכוונות של ניסי.
אבל ניסי תיקח את כל מה שיש לי
ותציג את זה כאילו היא עושה את זה לטובתי.
חשבת ככה עליי פעם?
לא. מחשבה כזאת לא עלתה בדעתי לרגע.
גם כשלקחתי את המסרק?
נערה שתראה דבר יפה כל כך
ולא תרצה לגעת בו, זה יהיה פשע.
כן, אבל לא רק נגעתי בו. הכנסתי אותו לכיס.
רובין, אין אפילו טיפה של נוכלות באופי שלך.
איך אתה יודע? - אני פשוט יודע.
כל חייך רצית דברים כל כך,
שאת חוששת שתיקחי משהו שלא שייך לך.
וניסי אפילו לא יודעת לחשוש.
למה? כי היא פשוט רוצה כל כך?
יש אנשים שחורים, וגם לבנים,
שרוצים כל כך דברים מסוימים, עד שהם לא מסוגלים להתאפק.
אבל זה לא אומר שהם אנשים רעים.
מה? אז מה זה אומר עליהם? - שהם לכודים.
הם תקועים בחול טובעני
ואנחנו צריכים לעזור להם.
אנחנו אמורים לאהוב את הנבלות אפילו שלא מגיע להם?
לא. לא אמרתי את זה.
טוב. ומה אם אספר לך שהיו עוד עניינים עם הילי?
כמו מה?
כמו שדודה ניסי נתנה להילי כסף
שייתן לרג'י ולרוג'ר על העבודה שהם עשו,
אבל הילי לא נתן לרג'י את הכסף.
אז הילי גנב את הכסף של רג'י? - כן.
ראית אותם?
ארטי! ארטי!
לטישה. מה אתם עושים ברחוב?
אנחנו מציירים.
מה פתאום מציירים באמצע הכביש?
בואו. - אימא שלכם כאן איתכם?
היא עצובה מדי. - לא.
אז אתם מבלים כאן?
עד שהיא תהיה שוב שמחה.
אלי שבשמיים. תכניסי אותם הביתה, טוב?
בואו שבו על המדרגה. - לא.
אני צריכה לדבר איתכם. כן. - לא.
שבי.
מה יש לכם? אתם יודעים שזה לא בסדר.
רק ציירנו.
לצבוע את הכביש ככה?
כן. - לא, זה לא מצחיק.
זה לא מצחיק. אני רצינית. אתם יודעים שזה לא בסדר.
מה לעזאזל הרעש הזה?
נו?
תיתן לי להיכנס?
חשבתי ששירותי הרווחה לקחו אותך.
מי זה בדלת, היליארד?
ניסי! תגידי לטמבל שייתן לי להיכנס.
פיטיפאפה. מה... בוא תיכנס.
היי, דודה ניסי.
קנית בגדים חדשים?
אולי כדאי שנדווח על זה לשירותי הרווחה?
אולי הייתי צריכה לחתוך לך את הזין כשיכולתי.
ידעתם שהילדים משחקים בכביש?
הילי, הילדים היו בחוץ לבד?
אמרתי להם לשמור מרחק מהרחוב.
לך תביא לדוד שלך מי קרח.
למה הילדים של רג'י נמצאים כאן אצלך?
אתה נראה שונה.
למה הילדים של רג'י אצלך?
נינה רצתה לעשות סדר במחשבות שלה. היא ביקשה שאקח אותם.
היא שלחה אותם לגור איתנו.
וכמה היא משלמת לך על זה?
רג'י חסך קצת כסף. היא נתנה לי רק כמה שצריך כדי להאכיל אותם.
התקשרו אלייך מהמשטרה כשרג'י נרצח?
התקשרו לנינה.
היא פחדה כל כך, שביקשה שאבוא איתה.
ומה אמרו לך?
שמישהו ירה לו בראש.
מה לך יש להגיד, ילד?
אני לא ילד.
תקשיבו.
הלכתי לבנק ופתחתי חשבון עו"ש
בשבילך, בשביל הילד, בשביל אשתו של רג'י והילדים ובשביל עוד כמה אנשים.
ומיניתי את רובין ל... איך קוראים לזה?
מורשית חתימה. - מורשית חתימה.
אז היא תמלא לך צ'ק של 900 דולר אחת לחודש.
רובין? - כן.
זה יספיק לך לתשלום החשבונות שלך ודברים לבית.
ויישאר משהו בשבילך. - למה שלא אמלא בעצמי את הצ'קים שלי?
כי את ניסית להוציא אותי מהבית שלי
ולכלוא אותי בכלא של זקנים.
דוד, ניסיתי לעזור לך.
הילי אמר שאתה משוגע. שאתה חי בטינופת.
הוא סיפר לך שהוא גנב לי כסף? - לא גנבתי ממך.
נתתי לשירלי רינג 50 דולר, ואני יודע את זה
כי היא באה אליי והחזירה את הכסף.
אתה גנבת חצי ממה שנשאר. - אתה קורא לי גנב?
בפנים שלך. - שב!
שב.
רובין תתקשר אלייך בעוד כשבוע.
אם את רוצה את הכסף, רק תגידי. אם לא...
היא אפילו לא שארת בשר שלנו.
אני לא חושבת שזה הוגן שאדם זר יטפל בעסקי המשפחה.
אני אדם זר?
ניקיתי לך את הבית, בישלתי לך.
עשיתי למענך יותר משהילי עשה בחייו ואני אדם זר?
אולי תיקחי את הילדים
לחנות ותקני להם משהו מתוק?
בואו.
קדימה, בואו. הולכים לחנות. - טוב.
ילד. - מה?
בוא תפגוש אותי במרפסת הכניסה. יש לי דיבור איתך.
נו, הילי, עשית את זה?
כן.
אבל לא חשבתי שתגלה.
לא הייתי גונב ממך כסף אם הייתי יודע שאתה יודע לספור.
היליארד. - כן?
אתה באמת חושב שזה בסדר לגנוב ממישהו
רק משום שהוא לא יודע שאתה גונב?
נראה לי... כן.
מה זה משנה?
אם הוא לא יודע, זה לא פוגע בו.
אלוהים אדירים.
מה? אני מצטער שוב שלקחתי את הכסף שלך.
אני מצטערת בקשר להילי, דוד.
אף פעם לא היה לו גבר שילמד אותו להבדיל בין טוב לרע.
כן. יכולתי להיות הגבר הזה.
היו לך מספיק טרדות באותה תקופה.
בכל זאת הייתי צריך להיות כאן למענו.
הייתי צריך להיות כאן למען כולכם.
תקשיבי, אם אתן לך כסף,
נראה לך שתוכלי לארגן מפגש קטן?
את יודעת, אולי האנשים שנכחו בלוויה.
תוכלי להזמין אותם שוב? - בשביל מה?
אני רוצה להגיד כמה מילים.
אני לא יודעת, דוד.
אני לא יודעת מי בסביבה ומי בכלל רוצה.
תוכלי לנסות? - בסדר. אנסה.
המכונית תכף תגיע.
אתה מוכן לתזוזה? - בטח.
אתקשר אלייך.
- הקולג' הקהילתי של אטלנטה -
מה זה?
"פורבס". עיתון על מיליונרים ומיליארדרים.
כן, אני יודע מה זה "פורבס". אני מתכוון, למה הוא כאן?
יש כתבה על ספורט אלקטרוני.
כאן?
מה זה?
משחקים תחרותיים. אתה יודע, משחקי וידאו.
חשבתי שאתה מעצב משחקים. - כדי לשלם שכר דירה.
אבל עושים יותר כסף ממשחק מאשר בעיצוב.
אפשר לעשות כסף מלשבת ולשחק משחקים?
לתחרות "ליגת האגדות" האחרונה היו יותר צופים משהיו לסופרבול.
"פורבס" אומרים שבשנה שעברה, עשרה גיימרים הרוויחו יותר מעשרה מיליון.
דולר?
בעיקר מחסויות, אבל כן, אדוני.
שאני אמות.
זה באמת משהו.
הנה היא.
היא מוצאת חן בעיניך, מה?
כן, אדוני. אני אוהב את הקשיחות שלה. והיא גם יפה.
אתה יודע שהיא נפגעה בעבר מאנשים שהיו אמורים לאהוב אותה?
אני יודע.
אני מקבלת תעודת גמר.
עברת את הבחינות?
כן, עברתי. - כל הכבוד. בשעה טובה.
זה לא מפתיע. - בואו נלך לחגוג.
אני צריך לבקר אצל בילי קודם. הבטחתי לו.
בסדר. אז אחרי זה?
כל מקום שתבחרי.
- אפשר לשחק בענפי ספורט רבים, אי אפשר לשחק באגרוף -
בילי. בילי! - מר גריי.
מה אתה עושה כאן?
רציתי לדבר איתך.
על מה?
אפשר להזמין אותך למשקה?
בסדר.
ניקו, אתה יכול להביא לנו שתי בירות?
- מועדון אגרוף דרום אטלנטה -
מי הסיע אותך הנה?
רוג'ר דוז. אתה יודע, הוא יוצא עם רובין עכשיו.
רוג'ר. הוא עבד אצל רג'י מעת לעת.
הוא ילד טוב.
כן, היא יכלה למצוא גרועים ממנו.
אתה יודע, אני דיברתי עם המשטרה על רג'י.
לא אכפת להם מגבר שחור שנורה ברחוב.
גם אם הם יודעים שהוא לא התרוצץ ברחובות.
לא צריך להתרוצץ ברחובות כדי להירצח בהם.
מי כמוני יודע.
אבל...
אבל מה? - רג'י אמר לי לפני שנרצח,
שהוא חושב שיצטרך לעזוב את העיר.
אז?
אז אני רוצה לדעת מי הרג את האחיין שלי.
בשביל מה?
מה היית עושה אם מישהו היה הורג אדם שאתה אוהב?
יום אחד, רג'י סיפר לי על...
משהו על חבר לשעבר של נינה.
זה שבדיוק יצא מהכלא? - הוא כבר דיבר איתך על זה?
הוא אמר משהו, אבל אתה יודע, לא הרבה.
לא היה לו שם.
לא, רג'י לא ציין שם.
אבל הוא כן אמר שהאיש נידון ל-20 שנות מאסר
והשתחרר אחרי 12.
מעניין.
מה אתה מתכוון לעשות, מר גריי?
אני הולך להרוג בן זונה אחד, בילי.
זה מה שאני מתכוון לעשות.
- על פי ספרו של וולטר מוסלי -
תרגום: גלית אקסלרד