Apie visa tai ir išsamiau - toliau laidoje.
O dabar - vietos naujienos.
Redži.
Kur tu, berniuk?
Redži!
Visur tavęs ieškau, berniuk.
Redži!
Tu čia?
Ne!
BENDROJO IŠSILAVINIMO TESTAS
Šūdas.
Sumauta kalė! Dabar tau šakės!
Mama, nežinau, ką tu pagalvojai, bet…
Taip ir nežinai!
- Tik norėjau ją užkloti… - Užsičiaupk!
Marš į savo kambarį, Hiljardai.
Tučtuojau!
Padėk peilį.
Jis norėjo manim pasinaudoti.
- Berniukas tik kvailioja. - Jis norėjo mane išprievartauti!
Dabar nenoriu nieko girdėti.
Na, bent Hilis tegul išgirsta. Aš norėjau miego.
Dabar matau, kad suklydau, priimdama tave gyventi.
Pati kalta. Turėjau suprasti.
Hilio amžius ir… ir tu tokia…
Kokia?
Robin, esi graži mergaitė.
Jauna gražuolė, pusnuogė vaikštanti po namus.
Berniukas ir užsivedė.
- Tai aš čia kalta? - Pati pagalvok.
- Peilis - tavo rankose… - Man mama davė šį peilį.
Suprantu, kaip tau sunku. Tavo tėtį nužudė,
ir tie visi vyrai, kuriuos tavo mama vedžiojosi į namus…
- Mama mane mylėjo. - Ir aš ją mylėjau.
Ji buvo geriausia mano draugė.
Todėl priėmiau tave į savo namus.
Bet turiu elgtis taip, kaip būtų geriausia Hiliui ir tau.
Turi nemažai draugių, su kuriomis kartu mokaisi.
Paprašyk kurios nors, kad priimtų tave pagyventi.
Bet aš nieko blogo nepadariau.
Žinau. Ne tai svarbiausia.
Svarbiausia, kad nesi pakankamai subrendus, jog suprastum.
Mūsų pareiga - rūpintis vyrais, kad jie nenueitų klystkeliais.
Patinka ar ne, bet tai - mūsų pareiga.
P. Grėjau?
P. Grėjau, pabuskit. Pabuskit.
Kas tu?
- Ką darai mano namuose? - Čia aš. Čia aš, Robin.
Paukštelis? Pavasario pranašas?
Kaip tu įėjai, Paukšteli?
Aną vakarą raktas liko pas mane. Grįžau jį jums atiduoti,
bet kai pabeldžiau, jūs ėmėte rėkti.
Ką jūs sapnavot?
Buvo…
Buvo… buvo… buvo baisu.
Tikrai? Kas tokio baisaus?
Nereikia!
Nedarykit taip.
Atnešiu vandens veidui apsišlakstyti.
Kur jūsų tualetas?
Tualetas… Tualetas… sugedo.
Ir… Ir kriauklė… kriauklė užsikimšo.
Tai kaip jūs atliekat gamtinius reikalus?
Didelį darau, kai nueinu su Redžiu į užkandinę.
O… o mažą - į seną… seną… pupelių skardinę,
o tada išpilu ją į kriauklę virtuvėje ir atsuku vandenį, kad nubėgtų.
Virtuvėje?
Ne. Kur jūsų tualetas?
Jis… jis ten. Už posūkio, koridoriaus gale.
- Ten? - Bent jau anksčiau ten buvo.
Ant manęs niekas neužšoks?
Tikrai?
Ne!
- Taip negalima gyventi. - Na…
Nieko… Nieko… Nieko nedaryk ir uždaryk tas duris.
Ne. Dabar paklausykit manęs!
Jei neiškuopsiu tos betvarkės, neturėsiu ramybės, suprantat?
Neturėsiu ramybės.
- Kur valymo priemonės? - Mano turtas.
Apie ką jūs kalbat?
Kaskart, kai Redžis pradėdavo čia tvarkytis…
jis išmesdavo visus… mano geriausius daiktus.
- Geriausius daiktus. - Tikrai? Pavyzdžiui, kokius?
Nagi. Nedarykit taip.
Ateikit. Aš jums parodysiu.
- Nebėk taip greitai! - Atleiskit.
Štai, sėskitės. Sėskitės. Atleiskit.
Susitarkim taip.
Aš jums parodysiu viską, ką noriu išmesti, o jūs jau nuspręskit.
Susitarėm?
Taip. Susitarėm.
- Gerai. Pasiruošęs? - Turbūt.
Šitas senas dantų šepetėlis jums reikalingas?
- Ne. Ne, šitą gali išmesti. - Labai gerai.
Šitų tikrai nereikia.
Galiu išmesti? Nereikia?
- Gerai. - Nea!
- Nieko sau. - Dabar gali išmesti.
Kas čia?
Nežinau. Vaistai nuo peršalimo.
Man jų nereikia.
Velnias, ne!
Kaip jūs galit šitaip gyventi?
Gali grįžt pas Nysę, jei kas nors nepatinka.
Aš ten nebegyvenu.
Kas nutiko? Jie tave išvarė?
- Taip. - Kodėl?
Nesvarbu.
Gali likti čia. Turiu daug stalo žaidimų.
Jūsų butas pilnas tarakonų, girdit?
Visos tos krūvos, visos dėžės - puiki vieta jiems veistis.
Juos reikia išnaikinti.
- Dabar? - Taip.
Dieve…
Įtampa Artimuosiuose Rytuose ir toliau auga.
Pilietiniai neramumai virto smurtu.
Liudininkų žodžiais…
Einam. Parodysiu, kaip turi atrodyti vonios kambarys.
Neskubėk taip.
Vualia!
Stebuklas!
Nea. Tik buvo sulinkusi unitazo plūdės kojelė.
Be to, unitaze ir kriauklėje buvo visokių šiukšlių, nieko sudėtingo.
Kur tu išmokai tokių darbų?
Mano mama sirgo,
mes neturėjom pinigų, tad teko išmokti pačiai viską taisyti.
- Tavo mama serga? - Ji mirė.
Kaip gaila.
- Mane prispyrė. - Ką?
Dabar?
Tik nemeskit į unitazą per daug popieriaus.
Kad neužsikimštų vamzdžiai, gerai?
Viešpatėliau.
Dabar geriau.
Grįžkit ir nusiplaukit rankas.
Jums sakau.
Viena neįveiksiu.
Nori išmesti daugiau mano daiktų?
Tiesiog noriu, kad jums būtų geriau.
Negi jūs to nenorit?
Ar jūs nieko prieš, kad čia viską sutvarkyčiau?
Tik nesinervinkit ir netrankykit sau galvos, sutarėm?
- Turite tos spynos raktą? - Ne.
Ne… Nereikia.
Neturit rakto? Ar…
Klausykit, turiu ten patekti. Tarakonai knibždėte knibžda.
- Ten reikia išpurkšti. - Tik ne ten.
Visur. Kitaip nieko nebus.
Na… ten - jos kambarys.
- Sensijos. - Kieno?
Sensijos. Buvau… Buvau ją vedęs, ir ji mirė.
Klausykit, kai sutvarkysiu tą kambarį, galėsit jį vėl užrakinti.
Pažadu jums.
Girdit? Aš pažadu.
Viskas liks kaip buvę.
Tikrai.
Nesijaudinkit. Aš greitai.
Čia gražu.
Išeik iš ten.
Užeik.
Sense?
Tai ateisi ar ne?
Ko ten stovi, tėtuši Piti?
Droviesi?
Ji mirusi, berniuk.
Kodėl laikot jį užrakintą? Tai - gražiausias kambarys iš visų.
Džoko, pasakyk, jei prireiks mano pagalbos, gerai?
Gerai.
P. Grėjau, juk jums šito lagamino nebeprireiks?
Palik mano lagaminą ramybėje!
Ir nekiškit nagų prie knygų lentynos, nepakeiskit televizoriaus garso.
Gerai, pone. Supratom.
Eik lauk iš to sandėliuko ir neliesk mano knygų!
Gerai! Jie viską girdėjo.
Beveik baigėme.
- Matai? Jie mano sandėliuke! - Niekas nelenda į tavo sandėliuką. Nagi.
Jis buvo… Jis buvo mažoje skrynutėje,
pagamintoje iš… pagamintoje iš medžio ir metalo.
- Ten jis ir buvo. - Kas?
Tas… Tas…
- Ne, nagi. Nedarykit taip. - Negaliu… Aš pamiršau.
Dabar gražu, p. Grėjau, ar ne?
Klausyk, norėčiau pasiimt lagaminą iš krokodilo odos.
- Jis vis viena niekur nevažiuos. - Palik jį ramybėje. Ne!
Jam juk jo nereikia.
Tai yra jo lagaminas, ir jis liks čia.
- Teisingai. - Matot?
Juk sakiau, kad nėra dėl ko jaudintis.
- Primink man savo vardą. - Robin.
- Pavasario pranašas. - Taip.
Jei nori, kad juos išvežtų į sąvartyną, reikia paskubėti.
Gerai, supratau. Aš tuoj.
Gerai.
Tokia… Tokia nedidelė skrynutė,
pagaminta iš metalo ir medžio, padėta už raudono akmens
giliai šulinyje.
Robin. Reikia šnektelti.
Kas yra?
Suma, dėl kurios susitarėm.
Darbo buvo daugiau nei tikėjais?
Suprantu.
Nesijaudink. Tau bus sumokėta.
Gerai.
- Bilis ir Džoko jau išeina. - Viso.
Taip nemandagu.
Jiems reikia sumokėti.
Koidogo lobio negaliu liesti. Jis ne tam skirtas.
Gerai, o kur pinigai iš skardinės?
Aš paieškosiu.
Kodėl kišeninėje druskinė? Tiek to.
Ventiliatorius išvežti, p. Grėjau?
Ne, mums jų prireiks.
Gerai.
O sulankstomas kėdes?
Žinai, porą gali išvežti.
Džoko jį rado pritvirtintą prie televizoriaus šono.
Jei… jei čia liksi,
gali miegot Sensijos kambary.
Ji neprieštaraus, o… o aš galėsiu miegoti ant sofos.
Ar ką nors žinot apie vizitą pas gydytoją?
Tu… Tu gali gyvent Sensijos kambary, jei liksi.
Kodėl jums reikia pas gydytoją?
Nežinau. Aš… aš sveikas.
Redžis susitarė dėl vizito?
Palauk manęs lauke.
Kur dingo mano visi daiktai?
Jums ką, nepatinka?
Einu, išlydėsiu Bilį ir Džoko.
Tu grįši?
- Einu į lauką. - Bet tu grįši, ar ne?
Žinoma.
Tuojau grįšiu.
- Klausyk. - Ko tau? Kur nors nuvežti?
- Ne. - Gerai.
Ar tau Redžis ką nors sakė, kad jį reikia nuvest pas gydytoją?
Lyg ir ne.
Liksi pas jį?
Negalėčiau pasakyt, kad labai noriu, bet Nysė mane išvarė.
- Daugiau neturiu, kur eiti. - Už ką ji tave išvarė?
Už nieką. Jai teko rinktis - arba Hilis, arba aš.
Begėdė.
- Noriu tavęs paklaust. - Ko?
Kodėl nevadini p. Grėjaus tėtušiu Grėjum arba dėde?
Jis man nei tėtušis, nei dėdė.
Tai - pagarba, mieloji.
Koks skirtumas? Jis vis viena nieko neprisimena.
Taip. Bet vis dėlto jis - žmogus. Vyresnis už mus.
- Viskas, Džoko? - Taip, pone.
Aš nemaniau… nemaniau, kad grįši.
Bet grįžau. Spėk, ką dabar darysim?
- Ką? - Eisim pirkti nuodų tarakonams.
ŪKINĖS PREKĖS
Kalbi apie purškalus?
O ne bombos?
Girdėjau, kad žmonės vadina juos vabalų bombomis.
Tai - paprasčiausi flakonai su nuodais.
Jų man ir reikia.
Kelis dar turime.
Man reikėtų keturių.
Kur tu gyveni?
Turi tai, ko prašau?
Man patinka kvapas.
Čia kvepia vinims ir variklių alyva.
Žiūrėk! Žiūrėk, kas čia.
Čia parašyta, kad akimirksniu panaikina kojų traukulius.
Ponaiti, man nepatinka, kaip tu į ją žiūri.
Akys išsprogusios, šnervės išsiplėtusios,
lyg rujojančio šuns, užuodusio kalę.
Šitaip į jaunas ir gražias merginas žiūrėti negalima.
Sumokėk tam šikniui.
Kiek?
Žiūrėk, kur eini, seni.
Kur tu eini, bliamba? Kur susiruošei, bliamba?
- Ne! - Pasitrauk nuo jo, kale!
Atiduok man pinigus, bliamba! Kur mano pinigai, bliamba?
Tau šakės, kale.
- Ne! - Tučtuojau liaukitės!
O Dieve! Nereikia!
- Liaukitės! Nereikia! Ne! - Šūdas!
Palik ją ramybėj!
Kur mano pinigai, bliamba? Atiduok juos, bliamba.
Kur mano pinigai, bliamba?
Kur pinigai, bliamba? Aš nejuokauju.
- Kur mano pinigai, bliamba? - Aš nežinau.
Ne!
Bjaurybė!
Viskas gerai. Einam. Nagi.
- Nagi. Stokis. - Gerai.
Tu skolingas tai storai karvei pinigų?
Ji… Kartą ji buvo atėjusi,
parvertė mane ir pasiėmė skardinę su monetomis.
Todėl Redžis įstatė į duris antrą spyną
ir liepė man nieko neįleisti, tik jį.
Tegul džiaugiasi, kad nenudobiau jos.
Ne. Viešpatie, ne. Mums to nereikia.
Viskas gerai?
Ne… nežinau.
Nurimk, dėde. Šiandien tos kalės nežudysiu.
- Ne? - Nea.
Esu užsiėmus - turiu nudėt 100 000 tų bjaurybių.
PURŠKALAS NUO KENKĖJŲ
Kad nuodai nepatektų į koridorių.
Pamiršau pasakyt ačiū.
Už ką?
Už tai, ką pasakei tam vyrukui ūkinių prekių parduotuvėje.
O ką aš pasakiau?
Kur aš gyvensiu, kai susprogdinsi mano namus?
Nesusprogdinsiu aš tavo namų. Tik pripurkšiu čia nuodų.
Blogai nebus?
Priklausys nuo to, kur būsim mes.
Ir kur mes būsim?
Mes išeinam, dėde. Išeinam.
MOTELIS
Tai dabar mes gyvensim čia?
Ne, tik permiegosim vieną naktį. Rytoj vėl būsi namie.
Velnias, visa prasmirdau tais nuodais.
Aš tebeturiu visus savo dantis.
Tikrai?
Tik pažvelk.
Apetitu tu nesiskundi.
Nagi, Kojau. Nieko čia blogo.
Kur yra tai, ką dėl tavęs pavogiau?
Jis… Jis…
Aš neprisimenu.
Na, privalai prisiminti.
Žmogus be atminties yra niekas.
Gerai.
Aš jį rasiu. Rasiu. Pažadu.
Tikrai, tik man reikia eit. Aš eisiu. Man reikia eit. Eit.
Įleisk mane.
Įleisk mane! Aš pažadu.
Ko lauki?
- Mergyt, nedaryk to! - Ko?
Nebūk panaši į ją… Su jos suknele ir šukomis. Ne.
Gerai, nesinervink! Tuojau ją nusivilksiu!
- Ne! - Man jos nereikia!
Dink! Eik iš čia! Dink!
Dink!
Aš ne… Aš jos nevogiau!
- Pasitrauk! - Ką tu darai, po galais?
Jis sakė… Jis prašė padėti.
O aš jam įspyriau.
Daugiau niekada nebėk nuo manęs, girdi?
Aš išėjau.
Aš jas atsinešiau?
Nea.
Na, jos… Jos neturi čia būti.
Tiesą sakant, man nereikėjo jų saugoti.
Jos - tavo žmonos.
Kad ji mirusi.
Gal… Gal tau…
jų reikia?
Eik miegoti. Jau vėlu.
Gali įjungt TV?
…kai kuriose Jungtinių Valstijų vietose
siaus galingi lietūs, gali kilti potvyniai.
Tebesitęsiant Arkties atšilimui,
temperatūra visame regione pasieks nematytas aukštumas.
Tirpstantys ledynai kenkia ne tik gyvūnijai bei augmenijai,
kurių buveinė yra Arktis,
bet ir poliarinei sraujymei, kuri tiesiogiai…
Ar jau važiuosim namo? Ir Redžis su mumis?
Nea, tik tu ir aš.
Bet Redžis susitarė dėl tavo vizito pas gydytoją,
tad pirmiausia nueisim pas jį.
Pas tą patį gydytoją, kuris gydė moteriškę su guzu ant kaklo?
- Labas. - Sveika.
Pasiruošę?
Atsargiai.
- Kaip sekas, p. Grėjau? - Puikiai!
Smagu girdėt. Gerai.
- Kaip tau? - Aš įdėsiu.
- Bilis. - Bili.
- Jė. - Bet…
Nuskaidrinai man rytą Bet sugadinai dieną
Aš šoku, o tu nuobodžiauji Tu niekad netikai man
Tave nervina viskas Ką aš darau
Tavo repavimas kelia juoką Žaliosios kortos tau nematyt
Smagu?
Taip!
Aš esu vairavęs tokį pat refrižeratorių.
Aišku, p. Grėjus refrižeratoriuje, gali įsivaizduot?
- Dieve mano! - Kas?
P. Grėjau, pas kokį gydytoją lankotės?
Pas tą, kuris… kuris duoda „Dr Pepper“, tikiuosi.
Man eiti su jumis?
Ne, tu ir taip vėluoji. Susitvarkysiu pati.
- Gerai. - Atsargiai, laiptai.
- Na, daiktus atvešiu vėliau. - Gerai.
Jei ko reikės, skambink, gerai? Viso, p. Grėjau.
Sveiki atvykę. Prašau čionai.
Čia… Čia gražu.
Esi matęs ką nors panašaus?
Taip.
- Eikim jau. - Pažvelk.
Gydytojas tuojau ateis.
- Gal norite atsigerti? - „Dr Pepper“, prašyčiau.
Sveiki, p. Grėjau. Dr. Rubinas.
Malonu su jumis susipažinti.
Prašau, prisėskite.
Kur Redžinaldas Loidas?
Ne. Redžio nėra. Aš - Robin Barnet.
Redžis netikėtai mirė.
Užjaučiu.
P. Loidas buvo p. Grėjaus globėjas?
Galima sakyti ir taip.
- O kas jūs? - Šeimos draugė, kuri jam padeda.
Aišku. Gerai. P. Grėjau, malonu su jumis susipažinti.
Taip, man viskas gerai, ačiū.
Na, aš tuo neabejoju.
Todėl man jus ir rekomendavo, kad esate toks stiprus.
Taip ir yra.
Nors girdėjau, kad jūs ne viską prisimenat.
- Aš… Aš prisimenu tai, kas svarbu. - Pavyzdžiui?
Žinau, kas yra gėris, ir kas yra blogis.
Tai - labai svarbu.
Bet ar prisimenate, ką šįryt valgėte pusryčiams?
Kokius darbus suplanavot šiandienai?
Ar prisimenat kelią namo, p. Grėjau?
Yra vienas dalykas, kurį privalai prisiminti.
Kartais tiesiog noriu pamiršt.
Suprantu.
Panele Barnet, aš…
Norėčiau jums glaustai prisistatyti.
Dirbu su grupe specialistų, kurie bando išgydyti
tam tikrus Alzheimerio ligos, demencijos ir senatvinius požymius.
Mūsų tyrimai rodo gerus rezultatus.
Mes faktiškai galime laikinai išgydyti
beveik visas demencijos formas.
- Kada eisim namo? - Turėk kantrybės!
Gydytojas dar nebaigė.
Suleidus dvi dozes mūsų sukurtų vaistų,
po savaitės p. Grėjus
prisimins viską, ką jis kada nors žinojo.
Jis prisimins net tai,
ko negalim prisiminti jūs ar aš, ar bet kuris kitas normalus žmogus.
Ar jūs sakėte tai Redžiui?
Deja, ne.
Ketinau apie tai pasikalbėti šiandien,
tuo pačiu būčiau paminėjęs ir apie sudėtingesnius
šio sprendimo aspektus, na, apie gydymo trūkumus.
O kokie trūkumai?
Manau, kad apie tai mums reikėtų pasikalbėti
akis į akį su p. Grėjum.
Akis į akį? Kaip jūs tai įsivaizduojat?
Ačiū, Olga.
Tyrimų pradžioje buvome sukūrę kitokį gydymą.
Jis negarantuoja 100 proc. proto aiškumo, bet garantuoja suvokimą.
Galėtumėt paaiškinti paprastais žodžiais?
Trumpai tariant, gydymas užtikrins, kad p. Grėjus galėtų blaiviai mąstyti
ir priimti sprendimus.
Na, gal mes ateisim kitą savaitę, kai apsispręsim.
Panele Barnet, jei leisite.
Žinau, kad sunku apsispręsti, bet iš jo gydytojo įrašų ligos istorijoje
akivaizdu, kad labai greitai net ir ši procedūra nieko nebepakeis.
Kitą savaitę, gal net rytoj
liga bus per daug progresavusi.
Koks bus tas gydymas? Duosit jam tablečių?
Ne. Ne, tai - vienkartinė injekcija,
poveikis trunka maždaug 12-24 valandas.
Nėra jokio pašalinio poveikio.
Bet gydymas suveikia tik kartą.
Antras kartas nebeduoda jokios naudos.
Šis vyras sako, kad gali padėti tau prisiminti.
Net ir tai, kur Koidogo lobis?
Jis suleis tau vaistų,
kad pats galėtum apsispręsti dėl gydymo.
Ar tu to norėtum?
Nežinau.
Aš… Aš noriu žinoti.
Ar ne?
Taip, p. Grėjau, norite.
Viskas gerai, dėde?
Olga.
Aplinkosaugos agentūra turi nuspręsti,
ar PFAS, patekę į vandenį, yra toksiški teršalai.
Jei PFAS vertinami kaip toksiški, tuomet agentūra turi nustatyt standartus,
kad būtų ribojamas PFAS patekimas iš pramonės įmonių…
Po galais, šitiek dulkių.
Visur - nudvėsę tarakonai.
Išjungei televizorių.
Taip. Tą ir norėjau padaryti.
O nebijai, kad nerasi norimo kanalo?
Kaip aš galiu jo nerasti? Jis juk nedings iš televizoriaus.
Žinai, kas aš tokia?
Tu esi mano… Ne.
Esi Nysės geriausios draugės dukra, kurią atsiuntė čia,
kad ji padėtų man susitvarkyti.
Anksčiau buvau apsikrovęs čia daiktais?
Taip, mes su Biliui Friresui viską iškuopėm.
- Bilis? - Taip.
Redžio draugas.
Taip. Teisingai.
O Redžis yra miręs.
Kažkas jį nužudė.
Tą tu prisimeni.
Paaiškėjo, kas tai padarė?
Ne, niekas tiksliai nežino.
Farai nė nesivargino ieškoti.
Kur jį nušovė?
Gatvėje prie Delmaro žiedo.
Turi mašiną?
Ne, bet galiu iškviesti.
Iškviesk.
Noriu pažiūrėt, kur buvo nužudytas Redžis.
Vaistai, kuriuos tau suleido, veiks gal tik pusę dienos,
po to tu vėl viską pamirši.
Keturios valandos jau praėjo.
Tada verčiau paskubėk.
- Atvažiavom? - Taip, pone.
Viskas gerai?
Taip. Tik tu kažkoks kitoks.
Tikrai? Nejaučiu jokio skirtumo.
Neskubėk taip.
Atsiprašau, pone.
Ko tau?
Neseniai čia nušovė žmogų.
Nušovė vyrą.
Norėjau paklaust, gal ką nors žinote.
Kuo tu vardu?
Ptolemajas.
Žmogus, kurį nušovė, buvo mano sūnėnas Redžis.
Antros eilės sūnėnas.
Dėde.
Tai bent stiprią bjaurybę geri, bičiuli.
Zelda.
Ko, Hogi?
Matei, kaip nušovė tą vyrą, ar ne?
Gal ir mačiau.
Tas vyras - jo dėdė.
Geras žmogus.
Prie antros duobės, štai ten.
Tai padarė tamsiaodis su styrančiais plaukais.
Buvai mačius jį anksčiau? Kurį nors iš jų?
Ne. Nė vieno.
Panašu, kad jie buvo specialiai susitikę.
Ką nors girdėjai?
Gal jie kreipėsi vienas į kitą vardu?
Išgirdau šūvį ir pabėgau.
Jei neklystu, tas žmogus, kuris šovė, turėjo zigzago formos randą.
Virš kairės akies, jei gerai prisimenu.
Ačiū. Telaimina jus Dievas.
Viskas?
Mums reikia pas jį dar kartą.
Jau sakiau. Dr. Rubinas mūsų laukia.
Klausyk. Turi su juo pasikalbėti.
Tegul jis viską papasakoja apie gydymą,
kad pats galėtum apsispręsti, ar tikrai to nori.
- Jau žinau, ką jis man pasakys. - Iš kur?
Pati man sakei.
Aš tau kalbėjau nesąmones.
Kokias dar nesąmones?
Nes neturiu apie tai nė menkiausio supratimo, bliamba.
Ar šitaip keikeis ir tada, kai aš pirmą…
Gydytojas sakė, kad gali būti bėdų prieš antrąją injekciją.
- Dabar jau jokio skirtumo. - Kodėl?
Na, dėl Redžio. Dėl tavęs.
Dėl manęs?
Pamenu, šią nuotrauką man padarė jis.
HILJARDAS - NYSĖ - REDŽIS - NINA ARTŪRAS - LATIŠA
Jis ją išdidino, kad didelėmis raidėmis galėtų užrašyti visų vardus,
kad man būtų lengviau prisiminti.
Padarė namie savo kompiuteriu.
Man.
Jis labai dėl manęs stengėsi.
Kaip galiu leisti žmonėms užmiršti jo vardą?
Kas aš būčiau…
jei nepripažinčiau, kad jo mirtis buvo neteisinga?
Kas bebūtų, pasakyk, kad manęs nėra.
Ar čia gyvena Ptolemajas Grėjus?
Taip, bet dabar jis miega.
Atsiprašau, kad taip vėlai atėjau, bet aš grįžtu iš darbo.
Na, ateikite kitą dieną, tik pasistenkite anksčiau.
Gerai. Būtinai ateisiu.
Būk gerutė, pasakyk jam, kad buvo atėjusi R-I-N-G, gerai?
Jis žinos.
Gerai.
Toks puikus žmogus.
Dėde?
Viskas gerai?
Aš tu… turėjau fotoalbumą.
- Ir? - Su išdidinta nuotrauka.
Man ją padarė sūnėnas.
O… O dabar aš niekur negaliu jo rasti.
Dėde. Pažiūrėk į mane.
Ar žinai, kur esi?
Ne.
- Kur jis? - Kur gydytojas?
Prašau čia.
Prašau. Greičiau.
Viskas ėmė taip sparčiai blogėt,
- kad nežinojau, ką daryt. - Nesijaudinkit. Aš turiu vaistus.
Jokių taisyklių, jokių įstatymų.
- Jokių taisyklių, jokių įstatymų, ne. - Suleisiu vaistus.
Kodėl taip nutiko? Nepraėjo nė 12 val.
- Jokių taisyklių, jokių įstatymų. Ką… - Dabar dar blogiau nei prieš tai.
Ką tu darai? Kas… Kas ji?
Man skaudės?
Kur gydytojas? Kodėl jis neatėjo kartu?
Nenori vaistų?
- Kur Redžis? - Gal verčiau nereikia.
- Kaip degina! Degina. - Tik iš pradžių toks jausmas.
Paukšteli. Pavasario pranaše?
Degina!
Tvirtai laikyk.
- Jis gali mirti? - Tokių atvejų pasitaikė.
- Ką reiškia „pasitaikė“? - Tavo dėdė - labai drąsus žmogus.
Jis nori pasinaudot šansu atgauti protą.
- Jis to nori. - Koidogai?
Koidogai, nemirk! Koidogai, ne… nemirk!
Laikykis.
- Mano mama dega. Ji sudegs! - Viskas gerai, branguti.
- Ne. Sense. - Viskas gerai. Aš čia.
Sense! Prigulk prie manęs.
- Aš čia. - O Dieve. Ne!
Laikykis, berniuk. Žinai, ką turi daryti.
Koidogai!
Aš mirštu!
Aš vienas to nepadarysiu!
Jei mirsi, viskas žlugs. Supranti?
Nėra jokių taisyklių ir jokių įstatymų tokiems juodaodžiams, kaip mes.
Yra gėris ir blogis.
Baltieji galvoja, kad esam kalti vien dėl to, kad gimėm.
Ar supratai, ką pasakiau?
Taip, pone.
Tada gerai.
Ko… kodėl, Paukšteli?
Ką tu man padarei?
PAGAL VOLTERIO MOSLIO KNYGĄ
Išvertė Laima Banionienė