Nej. Nej, nej. Lägg på, du.
Jag ville bara se till så att du och Wyatt hade kommit hem.
Så bra. Jag ska precis byta om till festkläder. Hälsa alla från mig.
Jag älskar dig. Vi hörs senare. Hej då.
Hej, älskling.
Hej, sötnos.
Berätta vad som har hänt under tiden jag handlade bordsservetter.
Berätta allt! Berätta senare.
Hallå, London. Hur är läget, madame?
Flyget är tre timmar försenat, Carrie. Jag hinner inte dit i tid.
-I tid till vad? -Den sista måltiden.
Miranda och Charlotte berättade allt.
Jag hade tänkt överraska dig.
Det gjorde du. Jag är väldigt överraskad.
Dimman har lättat, men besättningen...? De är slutpumpade.
-Jag är rasande! -Oroa dig inte. Vi kan ses i morgon.
Jag lämnade precis Heathrow. Jag skulle ha tagit morgonflyget tillbaka.
Vänta lite... Skulle du komma till New York för en natt?
Det är ju din lägenhet. Jag måste visa aktning.
-Slå på högtalaren. -Okej.
Slå på högtalaren och håll upp telefonen.
Den är på.
Tack för allt, din jävligt ljuvliga lägenhet.
Har du blivit brittisk, Samantha?
Vem är Samantha?
Jag heter Annabelle Bronstein. Jag kommer från Indien.
"Ta" och "cheerio".
Och ha en fantastisk kväll.
Ta. Hej då.
O nej! Inte utomhus. Inte hallen.
O nej. Inte trapporna.
O nej. Nej, nej, nej.
Jag orkar inte med mer dramatik.
Upp och hoppa, sömntuta!
Anthony är här!
Vad...? Va?
Vad vill han?
-Han sa att han hade sms:at dig. -Jaså?
-Var är min mobil? -I en kanna margarita någonstans.
Just det.
Vad vill han?
Han vill prata om att förlora sin anala oskuld.
-Förlåt? -För att vara exakt...
Ska han göra det eller ska han inte?
-Hörde barnen honom prata om det? -Nej, nej, nej. Bara jag.
Som tur för mig! Barnen har gått. Jag lyckades få dem redo utan din hjälp.
Jag kan inte göra allt själv, Charlotte!
Jag kan inte tala högt, så lyssna på mig.
Du gör inte allt.
Du har lagat ett par frukostar och uträttat ett par ärenden-
-så det kanske känns som det, men i verkligheten-
-gör du bara en gnutta av det som jag och andra kvinnor har ombetts...
Nej. Förväntats att göra i hemmet.
År efter år efter år.
Och nu ber jag... Nej, nej.
...förväntar jag mig att du ska hjälpa mig.
Inte allt.
För att jag älskar mitt jobb och är bra på det.
Jag vill fortsätta göra det jag gör.
-Minus minnesluckorna. -Bra tänkt.
Jag behöver din hjälp och ditt stöd, inte dina tomma ord.
Och du kan stötta mig nu-
-genom att hälsa Anthony att jag inte är anträffbar.
Jag har aldrig hört uttrycket "anal oskuld" förut.
Tvätta av diskbänken för att se om det är olikartat.
-Förstår du, Victor? -Nej. Engelska, Steve.
Ja, ja. Sen ska vi rengöra fettavskiljaren.
-Det var väl lättare? -Ja.
Du har besök.
Tittut.
Ska du byta namn på stället?
Faktiskt inte. Jag ser fram emot att vara någon annan ett tag.
Förhoppningsvis har de senaste åren varit bättre för Paul.
Har det varit så illa?
Miranda...
Det är som att jag sitter fast på den där berg-och-dalbanan.
Det är ett under att mitt huvud inte ligger krossat på marken som en melon.
Det hände faktiskt på skoldansen.
Det var därför jag inte gick på min. Och för att ingen bjöd mig.
-Vad var det för fel på fårskallarna? -Eller hur?
Du hade inte behövt komma. Jag mår bra.
-Ja... -Det är lugnt nu.
Det hör till det förflutna.
Det var därför jag kom.
Jag vill inte bara vara någon från ditt förflutna.
Jag vill inte behöva höra om ditt liv av Carrie.
Jag vill inte att du ska glömma mig, eller oss.
Det kanske är precis vad du vill göra, men...
Om det är möjligt, på något vis, så vill jag tillhöra din nutid.
Och kanske din framtid. Om du vill det.
Men som vänner, va?
Du tänker väl inte bli straight igen?
Den berg-och-dalbanan vågar jag inte åka.
Nej. Inte jag heller.
Inte för att jag vill det, för...
Det vill jag inte.
Smart.
Du var smart när det gällde mycket.
Att köpa hus i Brooklyn när vi gjorde det.
Vi skulle aldrig ha råd med det nu.
Och du hade rätt om att vi är bra föräldrar.
-Vi har inte haft ihjäl honom. -Än.
-Det var bara oss du misstog dig om. -Nej.
Jag hade rätt om oss väldigt länge.
Ja.
Ja?
Jag fick precis ditt sms, Gene. Jag hade kunnat komma till ditt kontor.
Nejdå. Jag måste få till mina 10 000 steg.
Bara 9 000 kvar.
-Ska vi sätta oss? -Ja, naturligtvis.
Någon har blivit invald som medlem av det ansedda American Law Institute-
-och det är inte jag. Jag har varit ansedd i 15 år.
Du nominerade mig förra veckan.
-Du sa att styrelsen skulle ta tid på sig. -De brukar göra det, men...
...när det gällde den briljanta professorn Nya Wallace-
-från Columbiauniversitet, gick röstningen fort och styrelsen var enhällig.
Till och med gamle Larry.
-Vem är det? -Min ärkefiende.
-Jag kan knappt tro det. -Nya...
Du är en juvel.
Det vet alla här på Columbia.
Nu vill American Law Institute att du pryder deras krona också.
Till och med gamle Larry.
-Jag gillar den där Larry. -Tro mig... Det kommer du inte att göra.
-Hej! Hur har din dag varit? -Jättebra.
Jag blev invald som medlem av American Law Institute.
Grattis! Det är ju fantastiskt!
Ja, det är det.
Vet du vad jag gjorde när jag fick beskedet?
Jag tog upp mobilen för att berätta för Andre Rashad.
Sen mindes jag.
Hur sorgligt är inte det?
Nya? Du har ett jättebra liv.
Du är en omtyckt professor på en av världens bästa juridiska fakultet.
-Det här är livet du såg framför dig. -Ja.
Men jag har ingen man att dela det med.
Så.
Nu har jag sagt det.
Jag vill inte umgås med någon i kväll. Jag hör av mig till Carrie.
Jag förstår - men får jag säga två ord?
Michelin.
Kock.
Skulle en lyxig middag få mig att må bättre?
Bättre än om du sitter hemma.
-Och du får en wingman för Che. -Win-win.
-Dukningen är fantastisk! -Tack.
Jag har slagit på stort. Men om inte nu, så...aldrig.
Hej! Nu är jag här!
Hej! Jag är här.
-Herregud, Carrie. Vad flott det är! -Ja...
Minns du när vi satt här och åt nudlar direkt ur förpackningen?
Det gör jag, minsann. Var är Harry?
-Fast på jobbet, men han kommer. -Jag ska kolla läget.
-Har ni så det räcker att dricka? -Ja.
-Vet du vad det är för fläck i taket? -Ingen aning, men den är din nu.
-Hej, snygging. -Hur mår du?
Du dricker alkohol! Förlåt. Ska jag inte veta ännu?
-Vi förlorade det. -Jag fick missfall.
-Herregud... -Inte nu.
Förlåt för att jag är sen. Apple-butiken liknade ett zoo.
-Apple-butiken? -Din nya Iphone 14 pro max.
Här snålar vi inte!
Hon behöver alla manicker som finns. Hon gör bombsuccé på jobbet.
God kväll, mina herrar.
Vart ska du fly? Var kändiskocken en besvikelse?
Knappast. Han är väldigt flådig. Jag har bara en leksaksugn-
-så Lisette har lånat ut sitt lyxiga gaykille-kök.
Så snällt av henne.
Med tanke på vad hon fick lägenheten för hade hon inget val. Ses om ett ögonblick.
-Jag ska titta till katten. -Du först.
Om det inte får dig att känna dig som en kvinna. Då går jag först.
Sluta kolla på min häck! Den står inte på menyn i kväll.
-Trevligt att träffas. -Hej. Tack.
Hej. Jag heter Lisette. Jag är Carries granne.
-Hej! Jag heter Che. -Jag vet. Jag älskade er podd.
Har du någon ny komedigrej på gång som jag ska hålla utkik efter?
Inte för tillfället.
För att vara ärlig... Och vi lär inte ses igen, så varför inte vara det?
-Berätta. -Jag håller på att transitionera.
Känslomässigt.
Mitt gamla jag är sönder och jag har inte fått det nya än.
Du är i kokongstadiet.
Som jag när jag flyttade hit från L.A. Det kan vara jättesvårt.
Men en dag vaknade jag och gjorde den här fjärilsringen.
Som symbol för din förvandling.
Och för att jag gillar fjärilar. Jag tar allt bokstavligt.
Nämen, ser man på! Läget, kompis?
Vi har inte setts sen du dumpade mig för ett pilotavsnitt-
-som floppade totalt.
Jag fick i alla fall försöka. Ingen skulle ens ge dig chansen.
Jag heter Smoke. Det är så här komiker uttrycker känslor.
-Seså. Ge mig det där jag behöver. -Antidepressiva?
-Hej! -Carrie Bradshaw. Kramar! Kramar!
Beatles har återförenats!
Okej...
Jag täcker dig och du täcker mig.
Jag känner ingen här och känner mig inte så pratglad.
God kväll.
-Hej. -Har vi träffats förut?
-Ja. -Du ser så bekant ut.
Vi träffades som hastigast på Bar T för ett tag sedan.
Det är jag som driver Bar T.
Jag menade inte att ignorera dig. Toussaint Feldman.
-Det är du som är Michelinkocken! -Ja.
-Bar T. T som i "Toussaint". -Ja.
Och du använde handväskan som skyddsvärn.
Ja! Du påpekade att jag hade en enorm väska.
Han sa det till mig.
-Och du är gift. -Inte nu längre.
-Okej. -Du kan gå upp nu.
-Skulle du inte täcka mig? -Du klarar dig.
-Vi ses där uppe. -Tack.
-Professor Nya Wallace. -Professor Wallace.
-Du kan kalla mig Nya. -Så trevligt att träffas igen.
Detsamma, kocken.
-Salud. -Salud!
-Får du sparken för det här? -Nej, det är lugnt.
Hej. Vi får inte förstöra Carries kväll.
Jag kommer aldrig att dra de skämten eller prata om dig på scenen igen.
Jag är ledsen att jag sårade dig.
Jag trodde att vi fick ett bra avslut.
Det trodde jag med. Tills du inte besvarade mina samtal eller sms.
Men det var inte därför jag drog skämten. De var roliga.
Jag är dålig på avslut. Förlåt mig.
-Och de var inte roliga. -Där är vi inte överens.
Men, Che... Du och jag...?
-Vad var det där om?! -Vi var som en tågolycka, Miranda.
Men en bra olycka, va?
En olycka där ingen dör och man kliver av tåget på en ny plats.
En plats dit man behövde ta sig.
Men bara det tåget stannade där. Det vill jag tro.
Okej. Vi var en bra tågolycka.
Lägg av.
-Tack. -Det var så lite.
-Är allt som det ska här? -Jadå.
Glad sista måltid!
-Trevligt att ses igen. -Detsamma. Tack för att ni kom.
Ja, det känner jag till. Jag älskar Rom. Saknar du det inte?
Jag ska faktiskt återvända snart.
Jaså? När då?
Nästa månad.
-Du kommer väl tillbaka? -Jag vet inte.
Förlagsbranschen i New York är så...
Oddìo, la parola... Hur är det man säger nu...?
När man inte kan ta sig vidare... Inte ta sig framåt...
-När något stoppar en. En mur. -"Ogenomtränglig".
Ogenomtränglig. Ja.
Det är New York för mig.
Snyggt, Harry. Du måste vara en fena på Scrabble.
Nej, nej, nej. Jag är en "baddare". Tre poäng till.
Det här verket tycker jag om.
Tack. Jag vet inte om damen är ute och roar sig-
-eller medverkar i ett krävande dansmaraton.
-Förlåt mig. Jag måste ta det här. -Javisst.
Kom hit.
-Kan man få lite hjälp? -Jag tänker inte anstränga mig mer.
Jag sa "jag älskar dig" och han glor bara på mobilen.
Jaså? Gör han det? Han stod här och tvingades lyssna på-
-när jag tjatade om en loppismålning.
Jag borde aldrig ha sagt det först.
Det misstaget har jag inte gjort sen jag praktiserade på en advokatfirma 1990-
-och sa det till en stilig junior partner som jag dejtade.
Nästa dag blev jag avskedad. De påstod att jag var praktikant.
-Du var praktikant. -Så lämpligt för honom.
Det är så här det börjar. Ravi drar sig undan.
Han kan knappt slita blicken från dig!
Du... Nej, nej, nej!
Det är du som drar dig undan.
Därför att...du är rädd, tror jag.
Det här kan vara på riktigt. Det kan vara det du har väntat på-
-och du är livrädd. Så...
Ta ett djupt andetag.
Du är ingen praktikant.
Välkommen tillbaka.
Jag beklagar. Det var studion, det kan inte hjälpas.
-Något mer att dricka, älskling? -Ja, ett stort glas av något starkt.
-Du får inte sätta på mig, så du flyttar. -Det är större än så.
Du kommer alltid med ursäkter.
För ung, för gammal, poet, sfinkter...
Kan ni fatta vilken garderob?
Hon lämnade kvar behåarna!
-Hör på, Tony... -Det räcker med "Tony" nu.
Det handlar inte om din rumpa, utan dina andra murar.
Du har rätt. Det är mitt fel.
Jag vet att jag har problem.
Jag har bara varit förälskad en gång förut och då bestämde jag allt.
Är du förälskad i mig?
Har jag inte nämnt det än?
Ännu en mur.
Klockan är mycket men Shoe ville säga hej.
Heter hon "Shoe"?
Ja, men med dubbelmening.
Shoe som i sko och schoo som i "Sjas! Ut ur min sko!"
Klockan är alldeles för mycket och jag måste natta henne.
Säg god natt, gumman!
Säg god natt.
God natt.
Förlåt mig. Ursäkta.
Förlåt mig.
Lisa? Det är jag.
Hur är det med dig?
Önskade jag bort barnet?
Du har inte önskat bort något.
Tänk inte ens så. Låt den tanken försvinna ut ur ditt vackra huvud.
Men jag har så...
...dåligt samvete för det jag sa.
Du har känslor. Det har vi båda två.
Jag blev också omskakad men tankar är bara tankar.
De är inget att känna sig skyldig för.
Det var inte menat.
Gud har andra planer för oss.
-Ja... -Ja.
Varsågod och sitt, allihop.
Middagen är serverad.
Vill du gå härifrån?
Nej. Nej.
Dukningen är så vacker.
Okej.
Den här kallar jag "Smaka på oliverna".
Man börjar med den gröna och fortsätter med den svarta.
Omedelbart efter att man har ätit den svarta-
-så slickar man på den lilla skeden, med essens av klementinblomma.
Ska jag slicka på skeden efter den svarta?
Det är precis det jag vill att du gör.
Den exploderade i munnen. Vilken överraskning!
Det här var gott.
-Ska vi fortsätta? -Okej, då kör vi.
Det var otroligt.
Det är studion igen. Jag måste ta det.
Du har ju inte ens slickat på skeden.
Har du fler överraskningar åt oss i kväll?
Du får väl vänta och se.
Skaffa ett rum.
Absolut inte. Är jag tillräckligt tydlig?
Hälsa den egyptiska filmkommissionären det och ring tillbaka.
Det där är huvudrätten. Du har stått här sen förrätten.
Egyptierna har ändrat datumen för när jag får filma vid sfinxen i Giza.
Producenten vill flytta fram Kairo-inspelningarna.
Kan du inte bygga sfinxen i skumgummi på Yankee Stadium eller något?
Är det inte sådant ni filmfolk gör?
Fan! Om jag vill ha sfinxen måste jag lämna New York nu.
Vet du vem som inte är sfinxen?
Du. Situationen är solklar.
Jag sa att jag älskar dig och du bara...
Insinuerar du att jag har fejkat en egyptisk kris-
-för att jag är rädd för att binda mig?
Vem sa något om att vara rädd för att binda sig?
Men det kommer ganska lägligt. Jag sa "jag älskar dig", du drar.
Jag sa det ju också.
Ja, mellan alla PM och Tiktok-meddelanden från skådespelerskor och wannabes.
Jag har varken tickat eller tockat sen vi träffades.
Och du vet väl vad jag menar med det?
Seema. Jag har inte gett dig något skäl att inte lita på mig.
Ditt ifrågasättande, dina tvivel och din osäkerhet-
-är inte bara en förolämpning mot mig och mina känslor-
-utan också mot det vi har och kan bli.
Jag vet inte vems galna film du är med i men det är inte min.
Det är Egypten som ringer. Ser du? Det är på riktigt.
Hallå. Ravi Gordi.
Goddag, kommissionären.
Okej...
Jaha...
För att hedra den här lägenheten...
...som har betytt allt för mig...
...vill jag att vi går bordet runt-
-och säger någonting som vi vill släppa taget om.
-Bara ett ord. -Annars skulle vi bli kvar hela natten.
Precis. Ett ord, och inga upprepningar.
Om någon säger ditt får du komma på något annat.
Sådana är reglerna.
-Vad vill du släppa taget om, Che? -Regler.
Okej, nästa. Smoke?
-Prestationsångest. -Okej. Min tur, min tur.
Vad vill jag släppa taget om? Ett ord...
Jag vet - Smoke!
-Jag hatar dig. -Nej, nej. På riktigt nu.
Nervositet. Min nervositet.
-Kontrollen. -Rom.
Sociala medier.
-Med bindestreck. -Den var bra.
Misstro.
-Gårdagen. -Jag med!
-Du är smart. -Nytt ord!
Ånger. Nej! Nej, nej.
-Skuldkänslor. -Attans!
-Den var ju min. -Förlåt.
Okej. Ett nytt ord...
-Nej. Förlåt, Carrie. -Det gör inget.
Jag släpper taget om skuldkänslor.
Kan du...
Kan vi komma tillbaka till mig? Tack.
Rädsla.
Blev det för jobbigt nu? Det känns som...
Vi är bara för rädda för att säga det.
Härsklystnad.
Begränsningar.
Förväntningar.
Och då menar jag inte drömmar eller en önskan om att något ska hända.
Det är jätteviktigt. Jag menar...
...att anta att saker och ting blir som vi förväntar oss att de ska vara.
Oavsett anledning.
För man vet aldrig vad morgondagen för med sig...
...och det kan vara något större-
-än vad du någonsin har förväntat dig.
Carrie, det där var... mycket mer än ett ord.
-Skål. -Skål.
-För er alla. -För dig.
-Skål. -Skål.
Du har faktiskt aldrig berättat att ni hade en...
Hörni? Min chef ringde.
Det har skett en utveckling i ärendet vi jobbar med, och hon har babyn-
-så hon bad mig att göra en liveintervju i kväll. Med BBC.
-Herregud! -Jag vet!
Tack, Carrie. Det var en otrolig fest.
-Tack! -Lycka till!
Vi ska titta!
Kan jag skjutsa dig hem?
Du sa att du bor i Harlem. Jag bor i Brooklyn.
Min favoritväg till Harlem är via Brooklyn.
Ursäkta mig.
Vad händer? Varför har du så bråttom?
Jag ska bli intervjuad av BBC!
Taxi! Taxi! Tack.
Tack för att ni stannade.
Hej. Jag ska till BBC-studion. Den ligger på 52nd...
Vet du hur få regissörer som har fått tillåtelse-
-att filma framför sfinxen i Giza?
-Bara tolv. -Det gör inte saken bättre.
Jag har en lösning.
Följ med till Kairo. Det rör sig bara om fem månader.
Fem månader i sanden? Jag har klackar och ett jobb i New York.
Men du är ju din egen chef.
Jag tänker inte offra karriären-
-och den ställning jag har slitit för att uppnå för en man. Punkt slut.
Jag förstår. Så...?
Ravi...
Det här är på riktigt för mig med. Jag har aldrig känt så här.
Under alla år som jag har längtat.
Nu ska du ge dig av...
...och det gör mig livrädd.
Seema... Du behöver inte vara rädd.
Jag kommer tillbaka.
Jag är förälskad i dig.
Dessutom fick du mig att skriva på ett vattentätt hyresavtal.
Kom hit.
-Du ska sitta här borta. -Tack. - Hej!
-Joy. -Vettskrämd.
Det kommer att gå bra.
BBC är redo. Är du redo?
-Jag är redo, hoppas jag. -Det är klart att du är.
Det är över på fem minuter. Sen går vi och tar ett glas.
-Jag dricker inte. -Det kommer du att göra.
Okej...
Då kör vi.
Om fem, fyra, tre, två...
Ja. Vi på Human Rights Watch har observerat situationen-
-med de internerade migranterna i flera månader.
Men under de senaste två dygnen har vår oro ökat-
-på grund av ett stort antal fordon som rört sig in i området.
Det gick... Det gick bra.
Den bästa festen jag någonsin haft.
Och nu med extraförmånerna av att ha ett husdjur.
En konversation utan återkoppling.
Hej.
Ett ögonblick. Strax tillbaka.
Hej. Jag trodde att du var i Norfolk. Vad gör du här?
Jag ringde på dörrklockan.
Den har väl äntligen gått sönder. Det har varit en del aktivitet.
-Berätta inte för Lisette. -Det var hon som släppte in mig.
Vad fin du är.
Du är i lägenheten.
Du sa att du aldrig skulle sätta din fot här.
Vill du ha något att dricka? Jag har allt.
En öl, kanske.
Allt förutom öl.
-Rödvin? -Nej. Ta någonting, du.
Varför då? Behöver jag det?
-Var är ditt bagage? -Jag har inget med mig. Kom.
Jag har inget med mig, för jag...
-Jag måste åka tillbaka direkt. -Okej.
Han behöver mig.
Ja, naturligtvis.
Naturligtvis. Stanna...
Stanna där med Wyatt så länge du behöver.
Tänk inte ens på att komma tillbaka förrän det känns okej.
Jag kan nog inte komma tillbaka.
Vad menar du?
Han hade psilocybin i blodet.
Jag menar... Psykedeliska svampar, öl och en bilkrock vid 14 års ålder...
Var får man ens tag på magiska svampar?
-Jag måste hålla ett öga på honom. -Jo, men...
Menar du att...
...du inte tänker komma tillbaka varannan vecka längre?
-Jag... -Vänta, vänta, vänta.
Inte ens när han bor hos Kathy?
Kathy... Olyckan hände när han var hos henne.
Han liftade till gården för att han ville vara hemma.
Gården är hemma för honom. Jag är hemma.
Och inte bara för Wyatt. De andra två är bara 17 och 20.
Det är jag som alltid har funnits där.
Kathy har rest fram och tillbaka från Kina och England-
-till textilfabriken eller sin pojkvän.
Jag har alltid funnits där. Jag...
Jag måste finnas där.
Okej. Men...
Jag kan...
Jag kan komma dit och vara med dig när du är där.
När du får lite ledig tid.
Nej, jag skulle tänka på dig hela tiden.
Herregud, kommer du...?
Kommer du inte ens att tänka på mig?
Jo, naturligtvis!
Jag har inte tänkt på något annat i alla dessa år.
-Vi kan inte vara tillbaka här igen. -Nej, nej, nej.
Det är vi inte. Hördu? Det är vi inte.
Lyssna på mig, Carrie.
Titta på mig.
Det enda... Det enda...
...som jag älskar mer än jag älskar dig är mina pojkar.
Jag har ett ansvar mot dem.
Men jag tänker inte förlora dig igen. Det tänker jag inte.
-Ge mig lite tid, bara. -Hur mycket?
-Tills Wyatt inte är tonåring längre. -Det är om sex år.
Fem. Han fyller år nästa vecka.
Det är bara fem år.
Kommer du ihåg Alla hjärtans dag när jag sa att tio år gick...så här fort?
Fem år kommer att gå så här fort...
-Du knäppte inte med fingrarna. -Jodå.
Det gick så fort att dina ögon inte hann registrera det.
Så fort går fem år.
Jag trodde att jag hade släppt taget.
Om vad?
Förväntningar.
Kom hit.
-"Anslut till wifinätverk". -Klart.
"Ställ in Face-ID eller Touch-ID."
-Ska vi ringa Rock? -Nej, nej. Vi kan lösa det här själva.
-Okej... -Varför aktiveras den inte?
Vi kanske måste...
-Kan vi göra det här i morgon? -Nej, nu gör vi klart det här.
Nej, nej. Ge mig den. Jag gör det själv.
-Nej! -Miranda, jag har aldrig mått bättre...
Ja, naturligtvis!
-Så... -Ja.
Har du något att äta?
-Äta? Vi åt ju precis. -Inte jag.
Ja. Javisst!
-Har du det? -Kom in.
Han kanske är arg på mig. Kanske inte.
Så jag sa... "Du, Tom..."
Du?
Vad som än händer...
...så var det här...och det här...
...inget misstag.
Inget kommer att hända.
-Hej, Seema. -Är han kvar?
-Nej. Han har åkt. -Det har Ravi också gjort.
Vi kan inte bara sitta här i en stekhet stad.
Jag har fixat ett ställe åt oss på stranden.
-Jag är inte sugen på Hamptons. -Hamptons? Vem sa något om Hamptons?
Så jag ska vänta i fem månader och du i fem år?
Jag kan få permission för gott uppförande.
Precis som du föreslog, så följde vi efter kärleken.
Och var hamnade vi?
I Grekland.
-Tänk om de aldrig återvänder. -Det kommer fler.
-Män? -Drinkar.
Ursäkta mig. Ursäkta mig?
Yassas.
Och bara så där...
...beställde jag två cosmopolitan till.
Översättning: Emilia Svensson