Ne, eik.
Tik norėjau sužinoti, ar pavyko parvežti Vaitą namo.
Gerai, žinoma. Netrukus prasidės mano vakarėlis.
Perduok visiems linkėjimus.
Gerai, labai tave myliu. Pasikalbėsime vėliau. Viso.
Sveika, brangute.
Labas, mielute.
Papasakok man, kas nutiko, kol buvau pasiimti prašmatnių servetėlių.
Klok viską.
Nors gal vėliau.
SAMANTA
Sveikas, Londone. Kas gero, damute?
Mano skrydis vėluoja tris valandas, Kere. Tikrai nespėsiu laiku.
Nespėsi kur?
Paskutinę vakarienę?
Miranda su Šarlote man viską papasakojo.
Norėjau padaryti tau siurprizą.
Viešpatie, tikrai padarei. Beprotiškai mane nustebinai.
Rūkas išsisklaidė, bet įgulos dar nėra.
Aš įsiutusi.
Ne, nesijaudink, galėsim susitikti rytoj.
Mieloji, ką tik išvažiavau iš Hitrou oro uosto.
Vis tiek planavau skristi atgal pirmu skrydžiu vos saulei patekėjus.
Pala, ketinai atskristi į Niujorką tik vienai nakčiai?
Juk tai tavo butas, privalau deramai jį pagerbti.
Todėl junk garsiakalbį.
Gerai.
Tuoj pat įjunk garsiakalbį ir palaikyk tą telefoną iškeltą.
Garsiakalbį įjungiau.
Ačiū tau už viską, nelemtas nuostabusis bute.
Samanta, pradėjai kalbėti su britišku akcentu?
Kas ta Samanta?
Aš Anabelė Bronštain. Iš "Injah".
Ačiū ir viso.
Gero vakaro.
Ačiū. Viso.
O ne! Tik ne į koridorių.
O ne, laiptai.
Ne.
Daugiau tokių dramų neištversiu.
Pabudome ir kelkimės, miegaliai!
Entonis atėjo!
Kaip? Kas?
Ko jis nori?
Jis sako, kad parašė tau, jog atvažiuoja.
Tikrai? Kur mano telefonas?
Kažkur margaritų ąsotyje.
A, taip.
Ko jis nori?
Jis nori pasitarti apie šiknaskylės nekaltybę.
-Ką? -Jei konkrečiau,
-"ar duoti, ar neduoti". -Na...
Tikiuosi, prie vaikų apie tai nekalbėjo?
Ne, tik su manimi.
Kaip man pasisekė. Visa laimė, vaikų nėra.
Pažadinau ir išleidau be tavo pagalbos.
Nesusitvarkau su tiek darbų, Šarlote!
Negaliu garsiai kalbėti, todėl tiesiog paklausyk.
Tu tikrai nedarai visko.
Žinau, paruošei kelis pusryčius ir sutvarkei kelias smulkmenas,
bet tai toli gražu nėra viskas,
iš tiesų, darai tik mažąją dalį to, ką aš ir kitos moterys daro kasdien...
Ne, to, ką iš jų tikimasi, kad jos darys
metai iš metų.
O dabar prašau tavęs... Nors ne.
Tiesiog tikiuosi, kad man padėsi atlikti bent dalį tų darbų,
net ne visus,
nes man patinka mano darbas.
Ir man jis sekasi.
Noriu toliau jį dirbti,
tik žinoma, šitaip nebegersiu.
Taip, gera mintis.
Tai va, man reikia tavo pagalbos ir palaikymo,
ne vien tik kalbų apie tai.
Ir dabar man labai padėtum,
jei nueitum ten ir pasakytum Entoniui, kad aš negaliu su juo susitikti.
Pats iki šiol nesu girdėjęs nieko apie šiknaskylės nekaltybę.
Nuvalyk paviršius, kad suprastume, ar viskas gerai.
-Supranti mane, Viktorai? -Ne, kalbėk angliškai.
Gerai, išplaukime dabar aliejaus talpas.
-Taip lengviau? -Žinoma.
Turi lankytoją.
Siurprizas.
Ketini pakeisti pavadinimą?
Ne, kurį laiką noriu pabūti kažkuo kitu.
Tikiuosi, Paului paskutiniai pora metų geriau sekėsi.
Taip blogai?
Miranda...
toks jausmas, kad tebesisuku tame "Ciklone".
Stebiuosi, kad galva liko sveika, nesudužo į asfaltą kaip arbūzas.
Kartą per išleistuves vienam vaikiui taip nutiko.
Štai kodėl nėjau į išleistuves. Žinoma, manęs niekas ir nekvietė.
Ką tie nevykėliai sau galvojo?
Tikrai.
Nereikėjo tau čia eiti. Man viskas gerai.
-Kur jau ne. -Dabar jau gerai.
Viskas praeityje.
Štai todėl ir atėjau, Stivai.
Nenoriu būti tavo praeitis.
Nenoriu sužinoti apie tai, kaip tau sekasi, iš Kerės.
Nenoriu, kad pamirštum mane ar mus.
Žinau, tikriausiai norėtum šito, bet...
Jei tik tai būtų įmanoma,
norėčiau būti tavo dabarties dalimi,
gal net ateities.
Jei tik sutiktum.
Bet tik kaip draugai, gerai?
Tu juk neužsimanysi artimesnių santykių ir vėl?
Nes aš tikrai nebenorėčiau vėl į tai veltis.
Aš taip pat.
Nenoriu ne todėl, kad...
Nenoriu.
Protinga.
Protingai kalbėjai apie daugelį dalykų.
Protingai nusprendei, kad mums reikia pirkti tą namą Brukline.
Dabar tikrai nebeįpirktume tokio namo.
Buvai teisus, kai sakei, kad esame geri tėvai.
Taip, nenužudėme jo.
-Bent kol kas. -Taip.
Buvai neteisus tik dėl mūsų.
Ne.
Labai ilgai buvau teisus dėl mūsų.
Taip.
Taip?
Džinai, ką tik gavau tavo žinutę, jau ketinau eiti į tavo kabinetą.
Viskas gerai, man reikia nueiti 10 000 žingsnių.
Liko tik 9000.
-Gal prisėskime? -Taip, žinoma.
Kai ką išrinko į prestižinį Amerikos teisės institutą.
Tikrai ne mane.
Aš prestižinis jau 15 metų.
Džinai, vos praeitą savaitę mane pasiūlei.
Sakei, kad užtruks, kol valdyba nuspręs.
Paprastai užtrunka,
bet turim reikalų su tokia nuostabia, atkaklia profesore Naja Volis
iš Kolumbijos universiteto,
todėl visi balsavo vienbalsiai.
Netgi senasis Laris.
-Kas tas senasis Laris? -Mano amžinas priešas.
-Negaliu patikėti. -Naja...
tu esi brangakmenis.
Visi Kolumbijoje apie tai žino.
Amerikos teisės institutas dabar taip pat tavęs nori savo karūnoje.
Netgi senasis Laris.
Klausyk, man tas senasis Laris jau pradeda patikti.
Patikėk, nepatiks.
Ei, kaip diena praėjo?
Puikiai.
Mane vienbalsiai priėmė į Amerikos teisės institutą.
Sveikinu, juk tai nuostabu!
Taip, tikrai.
Žinai, ką padariau sulaukusi tokių nuostabių naujienų?
Paėmiau telefoną, kad praneščiau apie tai Andrė Rašadui.
O tada prisiminiau.
Apgailėtina, ar ne?
Naja...
tavo gyvenimas klostosi puikiai.
Esi mylima ir gerbiama profesorė
vienoje geriausių teisės mokyklų visame pasaulyje.
-Būtent tokio gyvenimo troškai. -Taip.
Tik neturiu vyro, su kuriuo jį dalinčiausi.
Tik tiek.
Pasakiau tai.
Nenoriu šiandien nieko akyse matyti.
Parašysiu Kerei, kad neateisiu.
Suprantu tave, bet pasakysiu tik du žodžius.
"Michelin".
Šefas.
Manai, "Michelin" šefo maistas padės man pasijusti geriau?
Vis geriau nei sėdėti namuose.
-Be to, tu apsaugosi mane nuo Čė. -Abiems bus gerai.
Dievulėliau, stalas tiesiog nuostabus.
Ačiū. Tikrai gražus.
Vos neišsikrausčiau iš proto, bet, žinai, kada, jei ne dabar.
-Prašom, sveiki atvykę. -Ei!
Aš jau čia!
-Labas! Aš čia! -Ei!
Viešpatie, Kere.
-Kere, kaip prabangu! -Ačiū.
Atsimeni, kaip sėdėdavome čia
ir valgydavome šaltus makaronus su sezamais iš kartotinių dėžučių?
Taip, tikrai nepamiršau. O kur Haris?
Užstrigo darbe, bet turėtų ateiti.
Šaunu, turiu kai ką patikrinti.
-Gal išgersite ko nors? -Taip.
Gerai, puiku.
Labas, Kere, o iš kur ta dėmė ant lubų?
Neįsivaizduoju, bet dabar tai tavo dėmė.
-Labas, gražuoli. -Kaip tu?
Tu geri! Oi, atleisk. Neturėčiau žinoti?
Praradome jį.
Persileidimas.
-Dievulėliau... -Nereikia.
Atsiprašau, kad vėluoju. "Apple" parduotuvėje sunku.
-"Apple" parduotuvėje? -Tavo naujasis "iPhone 14 Pro Max".
Trauki rimtus ginklus?
Jai reikia visų įmanomų priemonių, jei nori dirbti toliau.
Labas vakaras, ponai.
Kur tu lakstai? Tas garsusis šefas susimovė?
Tikrai ne, jis nuostabus.
Bet kadangi turiu tik vieną orkaitę,
Lizetė leido jam pasinaudoti savo prabangia gėjiška virtuve.
Gražu iš jos pusės.
Vertinant tai, už kiek jai pardaviau butą, ji neturėjo kito pasirinkimo.
-Dar pasimatysime. -Žinoma.
-Turiu patikrinti, kaip laikosi katytė. -Tik po tavęs.
Nebent ir tai verčia tave jaustis moterimi. Tuomet po manęs.
Pakaks spoksoti man į sėdynę. Šiandien meniu jos nėra.
-Labas, smagu pasimatyti. -Labas, ačiū.
Labas, aš Lizetė. Kerės kaimynė iš apačios.
Labas, aš Čė.
Taip, žinau. Man patikdavo tavo tiklalaidė.
Kada sulauksiu kokios naujos komedijos?
Na, tik ne dabar.
Pasakysiu atvirai, nors tavęs visai nepažįstu
ir tikriausia niekada nebepasimatysim, tai kodėl ne?
Taip, pirmyn.
Aš keičiuosi.
Emociškai.
Senas aš susimovė, o naujas dar negimė.
Vadinasi, esi kokono stadijoje.
Patyriau tai atvykusi į Niujorką iš Los Andželo.
Gali būti sunku.
Bet tada vieną dieną prabudau ir sukūriau šitą žiedą su drugeliu.
Kad jis primintų tau apie metamorfozę.
Be to, man labai patinka drugeliai. Aš apsiskaičiusi, tad...
Jūs tik pažiūrėkite, kas čia!
Kas gero?
Nemačiau tavęs nuo tada, kai metei mūsų tinklalaidę dėl to televizijos serialo,
kuris tau nė velnio neišdegė.
Aš bent jau pabandžiau, Džeki.
Tau net pabandyti niekas neduoda dirbti televizijoje.
-Labas, aš Smouk. -Lizetė.
Štai kaip komikai išreiškia meilę.
-Duok pagaliau tai, ko trokštu labiausiai. -Sertralino?
-Ei! -Kerė Bredšou. Apsikabinkime!
"Beatles" ir vėl kartu!
Gerai.
Tu pridengsi mane, aš tave.
Beveik nieko čia nepažįstu, be to, šiandien nenusiteikusi kalbėti.
Labas vakaras.
-Labas. -Mes pažįstami?
-Taip. -Atrodai kažkur matyta.
Buvome susitikę "Bar T" bare Brukline.
"Bar T" priklauso man.
Oi, atsiprašau, neprisistačiau, aš Tusenas Feldmanas.
-A, jūs tas "Michelin" šefas! -Taip.
"Bar T", o T reiškia Tusenas.
-Taip. -Supratau.
O jūs ta moteris, kuri sėdėjo užsitvėrusi rankine.
Pričiupai. Buvau su milžiniška rankine, o tu tai pastebėjai.
Jis taip man ir pasakė.
Ir tu ištekėjusi.
Nebe.
-Supratau. -Gali jau eiti.
-O kas mano užnugarį saugos? -Viskas bus gerai.
-Pasimatysime antrame aukšte. -Ačiū.
-Aš prof. Naja Volis. -Profesorė Naja Volis.
-Gali vadinti mane Naja. -Naja, malonu ir vėl pasimatyti.
Malonu, šefe.
-Salud. -Taip. Salud.
-Tavęs neatleis po šito? -Viskas gerai, nesijaudink.
Labas, nesugadinkime Kerei vakaro.
Daugiau niekada nejuokausiu apie tave ant scenos.
Atleisk, kad įžeidžiau.
Tiesiog labai nustebau. Maniau, viskas gerai baigėsi.
Aš ir taip manau.
Bet tu neatsakei į mano du skambučius,
nereagavai į žinutes,
bet juokavau tikrai ne dėl to, maniau, kad tai juokinga.
Man sunkiai sekasi nutraukti santykius. Atleisk. Bet tavo pokštai nejuokingi.
Nenorėčiau pritarti.
Bet, Čė? Kaip mes?
Kas tai buvo iš tiesų?
Miranda, tai buvo traukinių avarija.
Bet, žinai, dar tokia visai nebloga.
Niekas nežuvo, o tu išlipai iš traukinio naujoje vietoje,
toje, kurioje ir turi būti.
Bet tik tas traukinys galėjo tave ten atgabenti. Štai kuo tikiu.
Supratau, buvome sėkminga traukinių avarija.
Liaukis.
-Ačiū. -Nėra už ką.
-Viskas ten gerai? -Taip.
Laimingos Paskutinės vakarienės!
Smagu pasimatyti.
Ačiū, kad atėjote.
Taip, gerai žinau tą vietą.
Man taip patinka Roma. Nepasiilgsti jos?
Tiesą sakant, netrukus grįšiu.
Tikrai? Kada?
Kitą mėnesį, manau.
-Bet tu dar sugrįši? -Net nežinau.
Niujorko leidėjai labai...
Qual è la parola? Koks žodis tiktų?
Kai nebegali judėti į priekį,
negali prasibrauti.
Kai tave kažkas stabdo. Siena.
Nepraeinama.
Nepraeinama, si.
Man toks yra Niujorkas.
Gražiai pasakyta, Hari. Įtariu esi nenugalimas "Scrabble".
O ne, aš visus pražudau. Man dar trys taškai.
Labai gražus paveikslas.
Ačiū. Vis nenusprendžiu, ar ta dama džiaugiasi gyvenimu,
ar vargsta šokių maratone.
Atsiprašau, turiu atsiliepti.
Žinoma.
Eikš čia.
Reikia pagalbos?
Ne, atleisk, daugiau energijos neeikvosiu.
Prisipažinau, kad jį myliu, o jis ir vėl nepadeda telefono.
Ar tikrai jis nuolat kalba telefonu? Juk ką tik stovėjo čia ir klausėsi
mano paistalų apie paveikslą iš sendaikčių parduotuvės.
Nereikėjo man sakyti, kad jį myliu.
Paskutinį kartą šitaip suklydau laikinai įsidarbinusi teisininkų kontoroje 1990 m.,
kai pasakiau "myliu" vienam jaunam teisininkui, su kuriuo susitikinėjau.
O tada kitą dieną jie mane atleido kaip laikiną darbuotoją.
Nes buvai laikina darbuotoja.
Jam buvo labai patogu.
Šitaip viskas prasideda. Ravis jau atitolsta.
Jis negali atitraukti akių nuo tavęs.
-Ne... -Tu... ne, nereikia...
Tai tu bėgi nuo jo.
Nes, bent jau man atrodo, tu bijai.
Bet tai gali būti kažkas tikro.
Gali būti, kad būtent šito laukei,
dėl to jauti mirtiną baimę.
O dabar...
giliai įkvėpk.
Giliai įkvėpk.
Dabar nesi laikina darbuotoja.
Sveiki sugrįžę.
Atsiprašau, skambino iš studijos.
-Negalėjo išsiversti. -Nieko tokio.
-Gal dar vieno gėrimo, brangioji? -Taip.
Atnešk jai didelę taurę ko nors labai stipraus.
Neleidau manęs išdulkinti, tai dabar bėgi iš šalies?
Tai kur kas rimčiau už subinę.
Visad randi pasiteisinimų, kaip manęs neprisileisti.
Per jaunas, per senas, poetas...
Matote, kokio dydžio šita spinta?
Dieve, ji paliko man liemenėles!
-Klausyk, Toni, šitai... -Gerai, pakaks to Tonio.
Kalbu ne apie tavo subinę, kalbu apie kitas sienas, kuriomis esi apsistatęs.
Tu teisus. Tai aš kaltas.
Turiu problemų, pripažįstu.
Mylėjau tik kartą, bet norėjau viską kontroliuoti.
Tu mane myli?
Argi to dar nesakiau?
Dar viena siena.
Jau vėlu, bet Batukė nori pasisveikinti.
Ji vardu Batukė?
Taip, bet dviguba prasme.
Kaip "batas" ir kaip "eik šalin nuo mano batų".
Ji jau seniai turėtų miegoti, tad paguldysiu savo mažylę į lovą.
Palinkėk visiems labos nakties, mažute.
Labos nakties.
Atsiprašau.
Atleiskite.
Liza, čia aš.
Tau viskas gerai?
Aš norėjau atsikratyti tuo vaiku?
Tikrai ne.
Net negalvok taip.
Mesk tą mintį iš savo gražios galvos.
Tiesiog jaučiuosi...
kalta dėl to, ką prišnekėjau.
Esame žmonės. Natūralu jausti.
Aš ir buvau priblokštas, bet, Liza, mintys yra tik mintys.
Ir dėl jų tikrai nereikia jaustis kaltai.
Tiesiog nebuvo lemta.
Nebuvo lemta.
Viešpats turi mums kitų planų.
-Tiesa. -Taip.
Paprašysiu visus atsisėsti į vietas.
Vakarienė paruošta.
Nori išeiti?
Ne.
Stalas toks gražus.
Puiku.
-Vadinu tai "Alyvuogių pasisveikinimu". -Aha.
Pradėkite nuo žaliosios,
o tada suvalgykite juodąją.
O kai suvalgysite juodąją,
palaižykite ant lėkštės padėtą šaukštelį.
Jis suteptas mandarinų žiedų esencija.
Palaižyti šaukštelį suvalgius juodąją alyvuogę?
Noriu, kad padarytum būtent tai.
Tikras sprogimas burnoje. Nesitikėjau šito.
-Skanu. -O taip.
-Bandome? -Žinoma.
Taip, pirmyn.
Tiesiog nuostabu.
Vėl studija. Privalau atsiliepti.
Bet dar nepalaižei šaukštelio.
Kokių dar siurprizų mums paruošėte, šefe?
Teks palaukti, kad sužinotumėte.
Eikit į kambarį abu.
Ne, tikrai ne.
Ne, negi neaišku, žmogau?
Pasakyk tai Egipto atstovui ir perskambink man.
Ravi, jau neša pagrindinį patiekalą. Tavęs nėra nuo užkandžio.
Egipto valdžia ką tik pakeitė leidimo filmuoti prie Sfinkso datą.
Mano prodiuseris nori sukeisti Niujorko ir Kairo datas.
Negi negali pasistatyti Sfinkso iš putplasčio
Jankių stadione?
Juk kine visi taip daro, ar ne?
Jei noriu filmuoti prie Sfinkso, turiu tučtuojau išskristi.
Žinai, kas nėra Sfinksas?
Tu, nes visa šita situacija man aiški.
Pasakiau, kad tave myliu, o tada tu nusprendei...
Galvoji, kad išsigalvojau Egipto krizę,
nes bijau įsipareigoti?
Kas kalbėjo apie baimę įsipareigoti? Aš nieko nesakiau.
Bet taip juk patogu.
Pasakiau, kad myliu tave, o tu dingsti iš čia.
Ir aš iškart atsakiau, kad tave myliu.
Taip, tarp visų tų žinučių ir filmukų,
kuriuos tau siunčia aktorės, trokštančios pas tave filmuotis?
Nebuvo jokio "Tik" ar "Tok" nuo mūsų susitikimo.
Ir tu supranti, apie ką aš?
Liaukis, Sema, neturi jokių priežasčių
netikėti manimi.
Visi tavo klausinėjimai, abejonės ir nesaugumo jausmas
įžeidžia ne tik mane ir mano jausmus,
bet ir tai, kas esame ir kuo galėtume būti.
Nežinau, kieno beprotiškame filme filmuojiesi,
bet tikrai ne mano.
Skambina iš Egipto. Matai? Viskas tikra.
Sveiki, Ravis Gordis.
Komisare, taip, sveiki.
Gerai.
Ką gi...
perleisdama šį butą,
kuris man ilgai reiškė viską,
noriu, kad visi čia esantys pasakytų,
ko dabar labiausiai norėtų atsikratyti.
Bet tik vienu žodžiu.
Kitaip liksime čia visai nakčiai.
Būtent. Taigi, vienu žodžiu.
Ir jokių pasikartojimų.
Jei kas nors pasakys jūsų žodį, turėsite galvoti naują.
Tokios taisyklės.
Čė, kas tau trukdo gyventi?
Taisyklės.
Gerai, tęskime toliau. Smouk?
Konkurencija.
Mano eilė. Mano.
Ko man nebereikia. Vienu žodžiu.
Žinau. Smouk.
-Nekenčiu tavęs. -Ne, dabar jau kalbu rimtai.
Nervingumą. Noriu jo atsikratyti.
Kontrolė.
Roma.
Socialiniai-tinklai.
Per brūkšnelį.
Tiks.
Nepasitikėjimas.
-Vakardiena. -Aš taip pat.
Puiku.
Naujas žodis.
Apgailestavimas. Nors ne.
Kaltė.
Po velnių!
-Mano žodis. -Atleisk.
Gerai, naujas žodis.
Ne, atleisk, Kere.
Viskas gerai.
Paleidžiu kaltės jausmą.
Gal galėčiau...
-Gal galėčiau vėliau pasakyti... -Žinoma.
Ačiū.
Baimė.
Atsiprašau, kažkas negerai? Jaučiuosi, tarsi...
Manau, mes tiesiog visi per daug bijome ištarti šį žodį.
Savininkiškumas.
Ribos.
Lūkesčiai.
Jei tiksliau, kalbu ne apie svajones
ar tai, ko norėčiau.
Tai labai svarbu. Kalbu apie...
tai, kad per dažnai tikimės, kad kažkas vyks būtent taip, kaip mums to norisi,
nesvarbu kas,
nes niekada negali žinoti, ką rytdiena atneš,
o juk ji gali atnešti ką nors daug šauniau
nei tikėjaisi.
Kere, tai kur kas daugiau nei vienas žodis.
Į sveikatą.
-Už jus visus. -Už tave.
Į sveikatą.
Judu man nesakėte, kad...
Skambino mano viršininkė.
Kai kas svarbaus paaiškėjo dėl bylos, su kuria dirbame,
o ji negali palikti kūdikio,
todėl paprašė manęs duoti interviu tiesioginiame eteryje per BBC.
-Dievulėliau! -Žinau!
Ačiū, Kere. Vakarėlis tiesiog nuostabus!
-Ačiū! -Sėkmės!
Visi žiūrėsime!
-Gal pavėžėti tave namo? -Ačiū.
Sakei, kad gyveni Harleme. Gyvenu Brukline.
Mano mėgstamiausias kelias į Harlemą yra pro Brukliną.
Atsiprašau.
Kas vyksta? Kur taip skubi?
Mane rodys per BBC!
Taksi!
Ačiū.
Ačiū, kad sustojote.
Labas, vežkite mane į BBC studiją. Ji 52-ojoje gatvėje.
Ar tu įsivaizduoji, kiek mažai režisierių yra gavę teisę
filmuoti priešais Sfinksą?
Tik 12.
Tau tai nepadės.
Kai ką sugalvojau.
Skriskime kartu į Kairą. Tik penkiems mėnesiams.
Penkis mėnesius smėlyne? Aviu aukštakulnius, turiu darbą Niujorke.
Bet juk tu dirbi sau, taip?
Tikrai nemesiu savo karjeros
ir tokios savęs, dėl kurios šitiek vargau, dėl vyro.
Taškas.
Supratau.
Taigi?..
Ravi...
Man taip pat tai tikra. Niekada dar šitaip nesijaučiau.
Daug metų to ilgėjausi.
O dabar tu išvažiuoji...
ir man baisu.
Sema. Tau nėra ko bijoti.
Juk aš sugrįšiu.
Nes myliu tave.
Ir dar dėl to, kad privertei mane pasirašyti ilgalaikę nuomos sutartį.
Eikš čia.
-Tu teisi dėl šito. -Ačiū.
-Džiaugiuosi. -Bijau.
Viskas bus gerai.
BBC pasirengusi. Jūs pasiruošusi?
Taip. Tikiuosi.
Žinoma, pasiruošusi.
Baigsime per penkias minutes, o tada galėsime nueiti kur nors išgerti.
Aš negeriu.
Ką nors sugalvosime.
Gerai.
Na, štai.
Penkios, keturios, trys, dvi...
Taip. Žmogaus teisių stebėsenos organizacijoje mes jau kelis mėnesius
stebime, kaip elgiamasi su sulaikytais migrantais.
Bet per paskutines 48 val.
mums pasidarė neramu dėl to,
kad į migrantų laikymo vietą pajudėjo daug transporto priemonių.
Tai buvo... labai gerai.
Geriausias mano vakarėlis.
O dabar dar turiu gyvūnėlį,
kuris mane visada išklauso.
Labas.
Sekundėlę, tuoj grįšiu.
Labas, maniau, kad tu Norfolke. Ką tu čia veiki?
Skambinau apačioje.
Panašu, kad pagaliau sulūžo. Pervargo šiandien.
Tik nesakyk Lizetei.
Ji mane čia įleido.
Kokia tu graži.
Tu mano bute.
Sakei, kad nekelsi kojos čia.
Gal nori ko nors išgerti? Turiu visko.
Taip, gal alaus.
Turiu visko, tik ne alaus.
-Raudonojo vyno? -Ne, tik...
Tu ko nors išgerk.
Kodėl? Kodėl aš turiu išgerti?
Kur tavo daiktai?
Neturiu. Eikš, sėskis.
Neturiu bagažo, nes tuoj lėksiu atgal.
Supratau.
Jam reikia manęs.
Žinoma.
Ne, žinoma. Lik...
Lik su Vaitu tiek, kiek reikės.
Net negalvok sugrįžti, kol jis nepasveiks.
Nemanau, kad greitai galėsiu čia grįžti.
Kaip tai?
Jo kraujyje rado psilocibino.
Grybukai, alus, automobilio avarija sulaukus vos 14 m.
Iš kur jis gavo tų haliucinogeninių grybų?
Jį reikia prižiūrėti, tai akivaizdu.
Taip, bet tu juk...
nesakai, kad...
kad nuo šiol nebegrįši čia kas antrą savaitę
kaip iki šiol?
-Aš... -Pala.
Negrįši net tada, kai jis bus pas Ketę?
Ketė... Tai nutiko, kai jis buvo pas Ketę.
Jis nusprendė sugrįžti į ūkį, nes norėjo namo.
Nes jo namai ūkyje. Aš jo namai.
Ir ten ne tik Vaito namai.
Mano kitiems dviem sūnums 17 ir 20 m.
Visą jų gyvenimą buvau su jais.
Ketė nuolat keliavo tarp Kinijos ir Anglijos
tekstilės fabriko reikalais, arba buvo su savo vaikinu.
Aš visada buvau su jais...
Privalau ten likti.
Gerai, ką gi...
Aš galėčiau...
Galėčiau nuskristi pas tave, jei tau taip tiktų.
Žinai, gaučiau progą pasprukti.
Ne, net nenoriu apie tai galvoti.
Viešpatie.
Tu net neketini apie mane galvoti?
Žinoma, galvosiu.
Visus tuos metus tik tą ir dariau, kad galvojau apie tave.
Dieve, negaliu patikėti, kad mes vėl ten pat.
Ei, ne...
Nesame ten pat... Ei.
Tikrai nesame ten pat.
Kere, paklausyk.
Paklausyk, pažvelk į mane.
Vieninteliai...
kuriuos myliu labiau nei tave, yra mano berniukai.
Esu įsipareigojęs jiems.
Bet tavęs aš neprarasiu.
Supratai? Negaliu prarasti.
Tik duok man laiko.
Kiek laiko?
Kol Vaitas išaugs paauglystę.
Bet tam prireiks šešerių metų.
Penkerių, jo gimtadienis kitą savaitę.
Tik penkerių metų.
Atsimeni, kaip sakiau per Valentino dieną, kad 10 metų pralėkė nepastebimai?..
Penkeri prabėgs kaip...
-Nespragtelėjai. -Spragtelėjau.
Tai įvyko taip greitai, kad tavo akys net nespėjo pastebėti.
Tai tik penkeri metai.
Maniau, kad viską paleidau.
Ką?
Lūkesčius.
Eikš čia.
-Prijunkite prie belaidžio interneto. -Prijungta.
Tada įjunkite "FaceID" arba "Touch ID".
-O gal paskambinkime Rokiui? -Ne.
-Išsiaiškinsime patys. -Gerai.
Aš tik... nesuprantu, kodėl telefonas neįsijungia.
Gal reikia ką nors...
-Gal galim ryte pabaigti? -Ne, pabaikime dabar.
Ne, duok man, pati susitvarkysiu.
-Ne. -Miranda, seniai taip gerai nesijaučiau.
Žinoma, taip.
Vadinasi...
Turi ką nors valgyti?
Valgyti? Ką tik pavalgėme.
Na, aš nevalgiau.
A, taip, žinoma.
-Taip? -Užeik.
Gal jis ant manęs pyksta. Gal ir ne...
Todėl pasakiau "Ei, Tomi..."
Ei.
Kad ir kas nutiktų...
Šitai...
ir šitai...
nebuvo klaida.
Nieko blogo nenutiks.
-Ei, Sema. -Jis dar ten?
-Jis išvažiavo. -Ravis taip pat.
Juk nesėdėsime šitame įkaitusiame mieste.
Suradau mums vietelę paplūdimyje.
Nenoriu į Hamptonsą.
Hamptonsą?
Kere, kas kalbėjo apie Hamptonsą?
Ir kas dabar? Tu lauksi penkerius metus, o aš penkis mėnesius?
Už gerą elgesį mane gali paskatinti.
Kaip ir sakei, užsirovėme ant meilės.
-Ir kur atsidūrėme? -Graikijoje.
Kas jei jie niekada negrįš?
Atsiras kitų.
-Vyrų? -Kokteilių.
Atsiprašau?
Taip?
Ir štai taip...
užsakiau dar du kosmopolitanus.
Vertė: Rasa Dirgele