Ne.
Jenom jsem chtěla vědět,
jestli už jsi s Wyattem doma.
Dobře. Fajn.
Jdu se zrovna chystat na tu párty.
Budu je pozdravovat.
Tak jo, moc tě miluju. Ještě si zavoláme. Pa.
Ahoj, miláčku.
Ahoj, broučku.
Pověz mi, co se dělo, když jsem byla venku pro ubrousky.
Všechno mi řekni.
Tak potom.
Zdravím Londýn.
Co se děje, zlato?
Můj let nabral tři hodiny zpoždění, Carrie.
Nedostanu se tam včas.
Včas na co?
Na poslední večeři.
Miranda a Charlotte mi všechno řekly.
A já jsem tě chtěla překvapit.
Bože můj. To se ti povedlo. Jsem překvapená.
Konečně se zvedla mlha,
ale posádka to zabalila.
- Jsem kurva vzteky bez sebe. - Ne.
To nic, tak se uvidíme zítra.
Právě jsem odjela z Heathrow.
Druhý den ráno jsem se měla prvním letem vracet.
Počkej moment. Chtěla jsi letět až do New York kvůli jediné noci?
No, je to tvůj byt. Musím se s ním rozloučit.
Dej mě na reproduktor.
- Dobře. - Dělej.
Dej mě na reproduktor a natoč ho do prostoru.
Tak jo, jsi nahlas.
Za všechno ze srdce děkuju. Jsi kurevsky úžasnej, báječnej byt!
Samantho, ty už máš britský přízvuk?
Kdo je Samanta?
Tady je Annabelle Bronsteinová. A jsem z Indie.
Pá a cheerio.
A užij si skvělý večer.
Pa. Ahoj.
Ne!
Nechoď ven. Do chodby ne.
To ne. A na schody taky ne.
Ne.
Ne
Neunesla bych další drama.
Vstáváme, Šípková Růženko.
Je tady Anthony!
Co?
A co tady chce?
Prý ti psal, že je na cestě sem.
Vážně?
- Kde mám mobil? - Někde ve džbánu s margaritou.
Aha.
A co mi chce?
Chce si promluvit o ztrátě panictví svého zadku.
- Co? - Abych byl přesný...
Řeší, jestli do toho jít, nebo ne.
Nemluvil o tom před dětmi, že?
Ne. Jen přede mnou.
To mám kliku. Děti jsou venku.
Probudil jsem je a vypravil.
Nemůžu dělat všechno, Charlotte!
Nemůžu mluvit nahlas, takže prosím poslouchej.
Ty všechno neděláš.
Já vím. Protože jsi udělal pár snídaní
a vyřídil pár věcí, máš pocit, že ano,
ale vlastně děláš naprosté minimum toho,
co se ode mě a dalších žen žádá... Ne,
očekává, že budeme v domácnosti dělat
po celé roky a roky a roky.
A teď tě žádám... Ne,
očekávám od tebe, že mi s částí povinností pomůžeš.
Ne se vším.
Protože mám ráda svou práci a jsem v ní výborná.
A chci dál dělat vše, co normálně dělám. Až na to pití do bezvědomí.
Jo. Dobrý nápad.
Takže potřebuju tvou pomoc a podporu.
Nejen plané řeči o pomoci a podpoře.
A teď mě můžeš podpořit tím,
že tam půjdeš a řekneš Anthonymu, že dneska nejsem k mání.
Netuším, co panictví zadku vůbec je?
Ne. Mluv normálně.
Dobře. Pak se pustíme do těch pastí.
- Lepší, ne? - Jo.
Hele, máš tady návštěvu.
Překvápko.
PAULOVA DCERA
Musíš změnit název, co?
Vlastně ne. Celkem se těším, že budu chvíli někdo jinej.
Doufám, že Paul měl pár posledních let lepších než já.
Byly zlý, jo?
Mirando, bylo to jako támhle na tý horský dráze.
Divím se, že jsem si po tom všem nerozsekal hlavu o chodník.
Jako jeden maturant po plese.
Proto jsem na plese nebyla.
A taky mě nikdo nepozval.
Tak to byli pěkný pitomci.
Byli, že jo?
Nemusela jsi sem chodit.
- Jsem v pohodě. - Jo.
Už je mi dobře.
Vzal to čas.
Proto jsem přišla.
Nechci být jenom někdo, koho vzal čas.
Nechci se o tobě dozvídat od Carrie.
Nechci, abys na mě zapomněl. Nebo na nás.
Chápu, že by sis to možná přál, ale...
kdyby to bylo nějak možné, jakkoli,
chtěla bych být ve tvé současnosti.
A možná i budoucnosti.
Když to dovolíš.
Ale jen jako přátelé, že?
Nechystáš se otočit a být zase hetero.
Znovu na tu horskou dráhu už vlézt nemůžu.
Ne, ani já ne.
Ne, že bych nechtěl, ale...
Už ne.
Moudré.
Dělal jsi řadu moudrých rozhodnutí.
Bylo moudré koupit dům a odstěhovat se do Brooklynu.
Dneska už bychom na to neměli.
A měl jsi pravdu, že jsme dobří rodiče.
Jo, nezabili jsme ho.
- Zatím. - Zatím.
Pravdu jsi neměl akorát s námi.
Ne.
Hodně dlouho jsem s námi pravdu měl.
Jo.
Ano?
Gene, právě jsem si tu zprávu přečetla. Přišla bych za tebou.
To je dobré.
Musím si udělat svých 10 000 kroků.
Zbývá mi jich 9 000.
- Posadíme se? - Jistě. Jo. Prosím.
Někdo tady byl zvolen do prestižního Amerického právního institutu.
A nejsem to já.
Já jsem prestižní už 15 let.
Gene, vždyť jsi mě zapsal minulý týden.
Říkal jsi, že bude trvat, než se rada rozhodne.
Bývá to tak,
ale když jde o brilantní, zapálenou profesorku Nyu Wallaceovou
z Kolumbijské univerzity,
hlasování bylo rychlé a jednomyslné.
Pro byl i Larry.
- Kdo je Larry? - Moje nemesis.
- Nemůžu tomu uvěřit. - Nyo...
Jsi vybroušený drahokam.
Všichni tady na univerzitě to vědí.
A teď tě Americký právní institut chce ve své koruně také.
A to včetně Larryho.
Larry se mi bude určitě líbit.
Věř mi, určitě nebude.
Ahoj. Jak ses měla?
Skvěle.
Byla jsem zvolena do Amerického právního institutu.
Moc ti gratuluju! To je úžasný!
Jo, to je.
A víš, co jsem udělala, když mi tu novinu řekli?
Zvedla jsem mobil, abych to zavolala Andrému...
A pak mi to došlo.
Není to smutné?
Nyo, máš skvělý život.
Jsi oblíbená a uznávaná profesorka
na jedné z nejlepších právnických škol na světě.
- Takový život jsi chtěla. - Ano.
Nemám se o to s kým podělit.
Bože.
Tak je to venku.
Nechce se mi večer mezi lidi.
Napíšu Carrie, že se omlouvám.
To chápu, jen řeknu dvě slova.
Michelinský šéfkuchař.
A michelinská večeře mi zvedne náladu?
Lepší než zůstat doma.
- Navíc budeš mít posilu na Che. - Tak vidíš.
- Můj bože! Ten stůl je nádherný! - Díky.
Jo, trochu jsem se odvázala.
Když ne teď, tak už asi nikdy.
- Ahoj! - Ahoj.
- Ano. - Jsem tady!
Jsem tady!
Bože, Carrie!
- Tady to vypadá krásně a luxusně! - Jo.
Pamatuješ, jak jsme tu sedávaly
a jedly studené sezamové nudle z papírových krabiček?
To si moc dobře pamatuju. Hele, kde je Harry?
Zdržel se v práci, ale přijde.
Bezva. Jdu to zkontrolovat.
- Máte co pít? - Jo.
Dobře. Fajn.
Carrie, nevíš, od čeho je ta skvrna na stropě?
Netuším, ale teď je tvoje.
- Sluší ti to. - Jak se máš?
Ty piješ? Promiň. Mám dělat, že to ještě nevím?
- Nevyšlo to. - Potratila jsem.
- Bože můj. - Tady ne.
Promiňte, že jdu pozdě. Pardon.
V Apple Store to bylo jako v zoo.
- Apple Store? - Tvůj nový iPhone 14 Pro Max.
Vytahuješ těžké zbraně?
Potřebuje veškerou podporu.
Je totiž skvělá v práci.
- Dobrý večer, pánové. - Kampak odsud prcháš?
Stojí ten šéfkuchař za prd?
To ne, je vážně skvělý.
Ale jelikož mám nahoře jen malou troubu,
Lisette mu dovolila použít svou překrásnou kuchyň tady dole.
To je od ní moc milé.
Cena, za kterou získala byt, jí brání odmítnout.
- Uvidíme se. - Jasně.
- Jdu zkontrolovat kočičku. - Až po tobě.
Pokud tím z tebe neudělám ženu. Pak půjdu první.
Ale nezírej mi na zadek. Ten dneska není na menu.
- Vítejte. - Díky.
Ahoj. Já jsem Lisette.
Sousedka Carrie zezdola.
Ahoj, jsem Che.
Jo, já vím. Líbil se mi váš podcast.
Chystáte teď nějaké nové číslo, na které bych se mohla těšit?
Teď zrovna ne.
Řeknu vám pravdu. Vůbec vás neznám
a asi vás už neuvidím, tak proč ne?
Jo, jen do toho.
Procházím tranzicí.
Emocionální.
Starý já šlo do hajzlu a nový je v nedohlednu.
Jste právě ve fázi kokonu.
Jako já, když jsem přišla z LA do New Yorku.
Může to být dost těžké.
Ale jednoho dne jsem se vzbudila a vyrobila si tohohle motýlka.
Připomínka vaší metamorfózy.
A taky mám ráda motýly.
- Jsem hrozně doslovná. - Hele, kdo tady je.
Jakpak se vede?
Neviděl jsem tě, co šel podcast k šípku
kvůli pitomýmu pilotu, kterej se totálně posral.
Aspoň nějakej byl, Jackie. Tobě by pitomej pilot,
kterej bys posral, nedal!
- Jsem Smoke. - Lisette.
Tak si komici vyznávají lásku.
Dělej. Dej mi, co potřebuju.
Zoloft?
Ahoj!
Carrie Bradshawová. Pojď!
Beatles jsou zase spolu!
Tak jo.
Já kryju záda tobě. Ty zase mně.
Moc lidí tu neznám a není mi moc do řeči.
- Zdravím. - Ahoj.
- Známe se? - Ano.
- Jste mi povědomá. - Setkali jsme se v baru T.
- Už je to dlouho. - Bar T je můj podnik.
Promiňte, nechtěl jsem vás zasklít.
Toussaint Feldman.
Ten michelinský kuchař?
- Ano. - Bar T. T jako Toussaint.
- Ano. - Aha.
A vy jste "Bariéra". Použila jste kabelku jako bariéru.
Jo. Měla jsem obří kabelku a tohle jste řekl.
Jo.
Přesně to mi řekl.
A jste vdaná.
To už neplatí.
Dobře.
Můžeš jít nahoru.
- Co moje záda? - Budou v pohodě.
- Uvidíme se. - Dobře, děkuju.
- Profesorka Nya Wallacová. - Profesorka.
- Říkejte mi Nya. - Nyo, moc rád vás vidím.
A já vidím ráda vás.
- Salut. - Ano, salut.
- Nevyhodí tě po tom? - To je v pohodě. Bez obav.
Nemůžeme Carrie zkazit večer.
Už nikdy nebudu říkat tyhle vtipy a mluvit o tobě na pódiu.
Mrzí mě, že tě to tak ranilo.
Zaskočilo mě to. Rozešli jsme se v dobrém.
Jo, to byl i můj dojem.
Ale pak jsi dvakrát nezvedla telefon a nereagovala na zprávy...
Ale proto ty vtipy nezazněly.
- Přišly mi vtipný. - Neumím se rozcházet.
Promiň. A ty hlášky nebyly vtipný.
S tím nesouhlasím.
Ale Che, my?
Co to jako mělo být?
Mirando, byli jsme rozjetej vlak.
Dobře, ale dobrý vlak, ne?
Víš, nikdo neumřel a tvoje osoba vystoupila na novém místě.
Na místě, kam potřebovala dojet.
Jen náš vlak ji tam mohl dovézt.
Tomu chci věřit.
Jo, byli jsme dobře rozjetej vlak.
Nech toho.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Hej, je všechno v pořádku?
- Jo. - Šťastná poslední večeře!
- Rád tě zase vidím. - Nápodobně. Díky, že jste přišli.
Jo, znám to tam dobře.
Řím přímo zbožňuju. Nechybí ti?
No, vlastně se tam brzy vracím.
Vážně? Kdy?
Za měsíc. Myslím.
Ale vrátíš se.
To nevím.
Newyorská vydavatelství jsou...
Jak je to slovo?
Když už nejde pokračovat, neprosadíte se...
Zastaví vás to. Zeď.
Neproniknutelná.
Neproniknutelná. Sì.
Tak já vnímám New York.
Výborně, Harry.
- Ve scrabblu bys nás zničil. - Ne. Pokořil.
O tři body víc.
Ten kousek se mi líbí.
Děkuju. Pořád si nejsem úplně jistá, jestli si ta dáma
užívá života, nebo trpí v nějakém tanečním maratonu.
- Omluvte mě. Musím to vzít. - Ovšem.
Pojď sem.
- Nepomůžeš mi? - Ne.
Nehodlám do toho vkládat energii.
Vyznala jsem mu lásku a najednou zase telefonuje?
Vážně? Pořád telefonuje?
Teď tu stál na rozpacích
a poslouchal řeči o obrazu z bazaru.
Neměla jsem říkat, že ho miluju.
Tu chybu jsem naposledy udělala jako stážistka v právnické firmě v roce 1990.
A řekla jsem to krásnému mladšímu partnerovi,
se kterým jsem chodila.
A hned druhý den mě vyhodili s tím, že jsem jen stážistka.
Protože jsi byla stážistka.
Jo, to se mu hodilo. Takhle to začíná.
- Ravi se odpoutává. - Vždyť z tebe nemůže spustit oči.
Ty... Ne!
To ty se odpoutáváš.
Protože...
Myslím, že máš možná strach.
Že to může být skutečné. Že to je, na co jsi tak dlouho čekala.
A tahle skutečnost tě až k smrti děsí.
Tak.
Nadechni se.
Nejsi stážistka.
Nemohl jsem to nevzít.
Bylo to ze studia.
- Promiňte. - To nic.
Dáš si drink, zlato?
Ano. Přines jí sklenici něčeho silného.
Nenechám se vojet, tak odjedeš?
Jde o víc než o zadek.
Pořád si hledáš výmluvy, abys mě nikam nepustil.
Moc starý, moc mladý, básník, svěrač.
Hele, viděli jste tu boží šatnu?
Ty bláho, nechala mi podprsenky.
Super.
- Poslyš, Tony... - Přestaň s tím Tonym.
Nejde o tvou řitní zeď.
Jde o tvoje ostatní zdi.
Pravda. Je to mnou.
Mám problémy. Mám.
Zažil jsem lásku jen jednou a všechno jsem rozhodoval.
Miluješ mě pořád?
Copak jsem ti to neřekl?
Další zeď.
Už je dost pozdě, ale Shoe vás chtěla jen pozdravit.
Jmenuje se Shoe?
Ano, ale má to dvojí význam.
Shoe jako bota. A "šů" jako "kšá"! Jako kšá od mých bot.
Už máš dávno spinkat. Musím ji uložit do postýlky.
Řekni dobrou noc.
Řekni dobrou noc, broučku.
Dobrou noc.
Promiňte. S dovolením.
Pardon.
Lis, To jsem já.
Není ti nic?
Přála jsem si ho nemít?
Takhle nesmíš přemýšlet.
Nesmíš si to myslet.
Vyžeň si to z té své krásné hlavy.
Mám prostě hrozné výčitky ze všeho, co jsem řekla.
Máš své pocity.
Oba je máme.
I mě to rozhodilo, ale Liso, myšlenky jsou jen myšlenky.
Ty si nemáš co vyčítat.
Nebylo nám to souzené.
Prostě nebylo.
Bůh s námi má jiné plány.
- Jo. - Jo.
Přátelé, pojďte se prosím všichni posadit.
Podává se večeře.
Chceš odejít?
Ne.
Ten stůl je moc krásný.
- Říkám tomu "užijte si olivy". - Tak jo.
Začněte tou zelenou a pak pokračujte k černé.
Jakmile sníte černou olivu, okamžitě potom
olízněte lžíci na talíři.
Je na ní vůně mandarinkového květu.
Mám olíznout lžíci po té černé?
Přesně to byste měli udělat.
Vybuchlo mi to v puse. Tohle jsem nečekala.
- Vynikající. - Jo.
- Pokračujem? - Jo.
Tak jo. Jen do toho.
To bylo úžasné.
To je zase studio. Musím to vzít.
Ještě jsi neolízl lžíci.
Tak jaká další překvapení pro nás
ještě máte, pane šéfkuchaři?
Na to si budete muset počkat.
U mě se načekáš.
Ne, absolutně ne.
Copak jsem to neřekl jasně?
Řekni tomu egyptskému komisaři, ať mi zavolá zpátky.
Ravi, podává se hlavní chod.
Jsi tu už od předkrmu.
Egypt právě změnil čas, kdy můžu točit u Sfingy.
Producent chce prohodit data v New Yorku a Káhiře.
A nemůžeš si sfingu prostě vyrobit z pěny
na stadionu Yankee’s nebo jinde?
- Tohle lidi od filmu nedělají? - Kurva!
Jestli chci Sfingu, musím hned odjet z New Yorku.
A víš, kdo není Sfinga? Ty.
Jseš totiž průhlednej.
Řekla jsem, že tě miluju a ty...
Fakt si myslíš, že jsem zkonstruoval falešnou egyptskou krizi se Sfingou,
protože mám strach ze závazku?
Strach ze závazku? To jsem vůbec neřekla.
Ale je to náhodička.
Řekla jsem, že tě miluju a ty mizíš.
I já jsem ti řekl, že tě miluju.
Jo, mezi tvým TikTokem a zprávami s rádoby herečkama,
které se chtějí proslavit.
Co se známe, tak si s nikým nevypisuju.
A určitě víš, co přesně tím myslím, že?
Ale no tak, Seemo. Nedal jsem ti nejmenší důvod
nevěřit tomu, co ti říkám.
Tvoje otázky, tvoje pochyby a tvoje nejistota
nejenže urážejí moje city,
ale taky ničí to, co máme a co bychom mohli mít.
Nevím, čí je ten šílený film,
ve kterém hraješ, ale můj ne.
Volá Egypt, vidíš? Nevymýšlím si.
Haló? Ravi Gordi.
Pane komisaři, zdravím. Ano.
Tak jo.
Na počest toho, že opouštím tenhle byt,
který byl pro mě vším,
bych chtěla, aby každý u tohoto stolu,
řekl něco, čeho se chce v životě zbavit.
- Jedním slovem. - Jinak bychom tu byli celou noc.
Přesně tak. Jen jedno slovo. A nesmí se opakovat.
Když padne to vaše, musíte vymyslet jiné.
Taková jsou pravidla.
Che, čeho se chceš v životě zbavit?
Pravidel.
Fajn, pokračujeme. Smoke?
Soutěživosti.
Tak jo, teď já.
Čeho se chci zbavit jedním slovem?
Už vím. Smoke.
- Zmetku. - Ne. Vážně.
Nervozity. Rád bych se zbavil nervozity.
Kontroly.
Říma.
Sociálních sítí.
Ale tebe lajku.
Nedůvěry.
Včerejška.
Taky včerejška.
- Geniální mysl. - Nové slovo.
Výčitek. Ne.
- Viny. - Kruci.
- To jsem měla já. - Promiň.
Tak jo, nové slovo.
Ne. Promiň, Carrie.
Nevadí.
Chci se zbavit viny.
Můžeme se ke mně vrátit později?
- Jistě. - Díky.
Strachu.
Promiňte, bylo to moc? Všichni na mě...
Ne. My ostatní jsme se jen báli to říct.
Majetnickost.
Hranic.
Očekávání.
A aby bylo jasno, nemluvím o tom mít sny nebo o touze,
aby se stalo něco důležitého.
Mám na mysli očekávání,
že věci půjdou tak, jak myslíme, že by měly.
A to z jakéhokoli důvodu.
Protože nikdy nevíte, co přinese zítřek.
A třeba to bude mnohem lepší než cokoli,
co jste kdy očekávali.
Carrie, to bylo víc než jedno slovo.
- Na zdraví. - Na tebe.
- Na tebe.
Na zdraví.
Nikdy jste mi neřekli, že vy dva...
Lidi, volala moje šéfka.
Něco se stalo v našem případu a nemůže
doma nechat malého,
tak mě požádala, abych dneska večer udělala živý rozhovor na BBC.
- Panebože. - Já vím.
Děkuju, Carrie. Ta párty byla úžasná.
- Děkuju! - Hodně štěstí!
Budeme se dívat!
- Odvezu vás domů. - Díky.
Vy bydlíte v Harlemu a já v Brooklynu.
Moje oblíbená cesta do Harlemu je přes Brooklyn.
Promiňte.
Co se děje? Kam se tak řítíš?
Za chvíli budu na BBC.
Taxi!
Děkuju.
Že jste zastavil.
Zdravím.
Do studia BBC. Je to na 52. ulici.
Vsadím se, že nevíš, kolik režisérů dostalo povolení
točit před Sfingou.
Jenom dvanáct.
To ti moc nepomůže.
Napadlo mě řešení.
Pojeď se mnou do Káhiry. Je to jen na pět měsíců.
Pět měsíců v písku?
Nosím podpatky a mám v New Yorku práci.
Ale děláš sama na sebe.
Nevzdám se své kariéry a téhle osoby,
na které jsem tak tvrdě dřela, kvůli chlapovi.
Tečka.
Rozumím.
Takže?
Ravi,
pro mě je to taky skutečné.
Tohle jsem nikdy necítila. Celé roky jsem po tom toužila.
A teď odjíždíš
a já jsem vyděšená.
Seemo, nemusíš se ničeho bát.
- Jistě... - Já se sem vrátím.
Protože tě moc miluju.
A protože jsi mě donutila podepsat neprůstřelnou smlouvu na byt.
Pojď sem.
Děkuju.
Ahoj.
- Ahoj. - Umírám.
Budeš skvělá.
BBC je připravené. Co ty?
Já taky. Aspoň teda doufám.
Určitě jsi.
Vyřídíme to za pět minut a pak si dáme drink.
Já nepiju.
To nevadí.
Tak jo.
Jdeme na to.
- Dobře. - Za pět, čtyři, tři, dva...
Ano. V organizaci pro lidská práva sledujeme situaci
zadržených migrantů už několik měsíců.
Během posledních 48 hodin nám začal dělat starost
rozsáhlý pohyb vozidel do detenční oblasti...
Myslím, že to
dopadlo skvěle.
Nejlepší párty, jakou jsem pořádala.
A teď si můžu užít ten pocit, že mám mazlíčka.
Krásný rozhovor bez zpětné vazby.
Ahoj.
Utíkej, broučku. Běž.
Ahoj! Měl jsi být v Norfolku.
Co tady děláš?
Zvonil jsem na zvonek.
Asi se rozbil. Bylo tu docela rušno.
Neříkej to Lisette.
Fajn, žes otevřela.
Podívejme.
Vstoupil jsi do bytu.
Řekl jsi, že sem už nikdy nevkročíš.
Dáš si něco k pití? Mám všechno.
Jo. Možná pivo.
Všechno kromě piva.
Červené víno?
Ne, ale ty si dej.
Proč? Budu to potřebovat?
Kde máš kufr?
Žádný nemám. Posaď se.
Žádný kufr nemám, protože se hned vracím zpátky.
Dobře.
Potřebuje mě.
Jistě. Samozřejmě.
Ovšem, zůstaň...
Zůstaň s Wyattem, jak dlouho budeš potřebovat.
Ať tě ani nenapadne se sem vracet,
dokud se na to nebudeš cítit.
Zřejmě už se nevrátím.
Jak to myslíš?
Podle doktorů měl v krvi psylocybin.
Prostě houbičky a pivo a autonehoda ve čtrnácti.
Kde se vůbec dají sehnat lysohlávky?
Budu na něj muset dohlédnout.
To chápu, ale... chceš říct, že...
Že se sem nebudeš každý druhý týden vracet,
jako jsme to dělali?
- Ano. - Počkej.
Ani když bude u Kathy?
U Kathy? Stalo se to, když byl u Kathy.
Vrátil se zpátky na farmu, protože chtěl být doma.
Farma je domov. Já jsem jeho domov.
A nejen Wyattův.
I těch dvou, kterým je sedmnáct a dvacet.
Celý jejich život jsem byl jejich pevný bod.
Kathy jezdila sem a tam z Číny nebo z Anglie
kvůli textilní továrně, nebo svému příteli.
Ale já jsem tam vždycky byl. Já...
A potřebuju tam být.
Dobře. No, já...
Můžu tam jezdit a trávit čas s tebou,
když tam budeš.
Až budeš mít šanci se utrhnout.
Ne, myslel bych jenom na tebe.
Bože můj. Ty snad... plánuješ, že na mě nebudeš myslet?
Jistěže ne.
Myslel jsem jenom a jenom na tebe. Celé ty roky.
Bože, nevěřím, že se to zase děje.
Hele, to ne.
Neděje. Hej.
Nic se zase neděje.
Carrie, poslouchej.
Podívej se na mě.
To jediné na světě, co miluju víc než tebe,
jsou mí kluci.
Mám vůči nim závazek.
Ale už tě znovu neztratím.
Ne, neztratím.
Jen mi musíš dát čas.
Kolik času?
Do Wyattových dvacetin.
Ale to je šest let.
Pět. Příští týden má narozeniny.
Je to jenom pět let.
Pamatuješ, jak jsem na Valentýna řekl, že deset let uteklo...
Tak těch pět let uteče jako...
- Nelusknul jsi. - Ne, lusknul.
Bylo to tak rychlé, že sis toho ani nevšimla.
A takhle to uteče.
Nezbavila jsem se toho.
Čeho?
Očekávání.
Pojď sem.
- Nejdřív se připojte na wifinu. - Mám.
Pak nastavte FaceID nebo TouchID.
- Nemá to udělat Rok? - Ne.
Ne, zlato, my to spolu zvládneme.
Dobře.
Nechápu, proč ten telefon není aktivovaný.
- Proč to pořád nejde? - Můžeme to nechat na ráno?
Ne, zlato, doděláme to hned.
Ne. Dej to sem. Udělám si to sama.
Takže ten pocit znáš.
Líbí?
- Takže... - Takže...
Máš tu něco k jídlu?
K jídlu? Teď jsme jedli.
No, já ne.
No jasně.
- Pojď dál. - Jo?
Napadlo mě,
že se na mě možná zlobí A možná ne...
Počkej.
Ať se stane cokoli...
Tohle a tohle
nebyla žádná chyba.
Vůbec nic se nestane.
- Ahoj, Seemo. - Pořád tam je?
Ne.
- Už odjel. - Stejně tak Ravi.
Hele, nebudeme sedět v tomhle rozpáleném městě.
Našla jsem nám místo na pláži.
Ne.
Nemám na Hamptons náladu.
Hamptons?
Carrie, kdo mluvil o Hamptons?
Takže co? Já budu čekat pět měsíců a ty budeš čekat pět let?
Možná mi to zkrátí za dobré chování.
Jak jsi trefně řekla, my dvě jedeme na lásku.
A kampak jsme dojely?
Do Řecka?
Co když se nikdy nevrátí?
Budou další.
- Chlapi? - Koktejly.
Promiňte!
Promiňte?
Cosmopolitans?
A jak to bylo dál?
Objednala jsem další dva Cosmopolitany.
PODLE KNIHY SEX VE MĚSTĚ OD CANDACE BUSHNELL
Překlad titulků: Sárka Bartesová lylo by TransPerfect