Vems tur är det att gå upp och dra ner persiennerna?
-Jag gjorde det i går. -Jag gjorde det i förrgår.
Jag gjorde det dagen före det, och dagen före det.
Jag visste att jag skulle få betala för måndag och tisdag.
Jag hade inte haft något emot solen... om jag inte vore vampyr.
En av de där Virginia-vampyrerna?
Norfolks bästa.
Vi har till elva på oss att beställa frukost. Vem är hungrig?
Vad får det lov att vara?
Jag tar väl 26-dollarsomeletten igen.
Jag med. För annars måste vi klä på oss och lämna rummet.
Då är det värt det.
-Flexar du musklerna? -Nej.
Room service.
-Jag vill beställa... -Ett ögonblick.
Ja, visst.
Jag hoppas att hönsen på gården inte får nys om äggpriserna i stan.
-Har du höns? -Ja.
En av hönorna är tokig i min yngsta - Wyatt.
Hon kommer in varje morgon och värper ett ägg i hans säng.
-Det är jäkligt gulligt. -Gulligt eller olaga intrång?
-Hur tar hon sig in? -Dörren står öppen.
Så det här lantstället har dörrar...
Har det varmvatten också?
-Jadå. -Room service.
-Kan ni vänta ett ögonblick till? -Ja, det kan jag.
Det är en riktig skönhet.
-Jaså? -Från 1816.
Ett stort, klassiskt lanthus i rött tegel.
Det låter fantastiskt.
Det går fyra flyg om dagen från JFK.
Det avgör saken.
Jag måste få se den där hönan.
Jag vill att du ska träffa mina pojkar.
Det vill jag med.
KLASSISKT LANTHUS RÖTT TEGEL NORFOLK BILDER
Men hur tar sig hönan upp för trapporna?
Ingen aning. Rulltrappa?
Hönor kan väl flyga?
Jag vet inte. De är utsökta i alla fall.
Nästa gång Aidan är här ska jag kanske följa med honom hem.
Ska du åka till Virginia? Oj.
Jag vill träffa hans pojkar och avslöja höna-ägg-säng-bluffen.
-Har han barn? -Tre. De är 14, 17 och 20 år gamla.
Hans före detta bor nära Norfolk. Hon är textildesigner.
När han har barnen bor de med honom på gården.
Vems säng trodde du att hönan la ägg i?
Jag slutade lyssna efter "bondgård".
Börja lyssna igen, för huset är fantastiskt.
-Förmodligen. -Förmodligen?
Han sa att det är det. Jag kan ju inte precis kräva bevis.
Trots att jag ännu är traumatiserad av den där kojan han hade.
Det var bra. Du är fortfarande dig själv på något plan.
Jag gick hem efter att vi hade setts-
-och googlade "gammalt lanthus, rött tegel, Norfolk." Bara för att kika.
Jag hittade massor av söta hus-
-och ett som ser ut som huset i filmen "Howards End".
Jag älskar den filmen!
Okej, nu lyssnar jag igen. Få se.
Det fick mig att undra hur långt från London Howards End låg.
En och en halv timme med tåg, visar det sig.
Och flyget från New York till Norfolk? En och en halv timme.
Om Emma Thompson kan pendla för Anthony Hopkins skull-
-så kan jag pendla för Aidans skull.
Emma Thompson gjorde det inte för mannens utan för husets skull.
-Det hade hon gjort om mannen var Aidan. -Fantastiskt.
Du överväger verkligen att åka dit och umgås med hans familj.
Ja. Då och då, när han inte är här med mig.
När han inte är här med dig... Det låter jättebra.
Jösses! Låt mig hinna i fatt här. Det går så fort framåt.
Ja, det är ju inget tåg förstås-
-men om det känns rätt, vilket det gör... Varför sakta ned?
-Varför? Av vilken orsak? -Det finns ingen.
Just det! När han är här nästa gång vill vi bjuda er tre på middag.
Jag har sett fram emot den inbjudan i över en månad.
Jag kommer. Vad kul.
-Skicka förslag på datum. -Okej.
Och Carrie? Vet du varför huset liknar det i "Howards End"?
För att det ligger i Norfolk i England. Du klickade på "U.K.".
Ser du fram emot i morgon?
Det måste jag. Jag bönade och bad Human Rights Watch om-
-att snälla, snälla få praktisera hos dem.
-Jag tror att ditt cv hjälpte. -Det var nog bönandet som avgjorde det.
Jag sa till och med att när jag avsade mig platsen förra året-
-gjorde jag mitt livs största misstag.
Jaså? Var det ett större misstag än det två veckor långa, tysta retreatet-
-som du blev utsparkad ifrån?
Självklart inte. Det var de längsta 48 timmarna i mitt liv.
Jag kommer att bli kontorets underlydande slavman.
Men jag är bara glad att få chansen att göra gott.
Det var ju därför jag lämnade advokatfirman.
Jag borde nog inte säga "slav".
Eller "man". Eller "underlydande".
Advokatfirman känns som hundra år sen.
Visst gör det?
På tal om det förflutna... Kan vi prata om Aidan?
Mer än vad jag gjorde under lunchen? Oj! Jag vet inte om det är möjligt.
Du kanske borde ta det lite lugnt.
Det går så fort att du inte märkte att du googlade England.
Aidan och jag är inte det förflutna.
Jag befinner mig i nuet.
De senaste veckorna har jag fått orgasmer-
-som jag aldrig har fått med någon, inklusive Aidan.
Okej. Det var intressant.
Jag tror att jag alltid har hållit tillbaka på grund av Big.
Jag har inte kunnat, eller tillåtit mig själv-
-att hänge mig fullständigt åt den här relationen.
Det kanske alltid fanns något där som jag inte ville erkänna och...
Miranda, jag...
-Nej, jag kan inte. -Vad är det?
Jag har frågat mig...
...om Big var ett stort misstag.
Jag vet fortfarande inte vad jag ska säga.
Jag har samlat er här för att er far och jag har pratat...
Rock? Rock! Snälla sluta sms:a.
Tack.
Jag har bestämt mig för att ta ett heltidsjobb på ett konstgalleri.
Vad häftigt, mamma.
Okej! Jag uppskattar er entusiasm-
-men jag vet inte om ni förstår vad det innebär.
-Jo. -Du kommer inte att vara här.
-Det är inga problem för oss. -Inga alls. Kanon!
Jaha. Det var bra, antar jag.
Men det kommer inte att bli som när jag var guide på Frick-
-eller jobbade frivilligt på skolan.
Jag kommer inte vara här när ni kommer hem.
Ibland kommer jag till och med att missa middagen. Förstår ni?
Vi fattar till 100 procent, mamma.
Gör din grej. Flyg fritt.
Harry? Du kommer att bli tvungen att dra ett tyngre lass. Okej?
-Ja. Det har jag ju sagt. -Jag behöver vittnen.
-Var det allt? Jag har läxor att göra. -Ja, det var det väl.
Kommer du att sakna mig, Richard Burton?
Hej! Är det här din plats?
-Ja, men det gör inget. -Förlåt mig.
Ska du träffa Raina?
Jag har precis gjort det. Hon bad mig att vänta här.
Jag är den nya praktikanten som börjar i dag. Miranda.
-Hej! Jag heter Serena. -Sloane.
Raina är vår favorithandledare. Supersmart och chillad.
Men bli inte förvånad om det första du får göra är rent grovjobb.
Vi har redan läst 584 domstolsbeslut. Jag överdriver inte.
Ibland får praktikanterna göra research eller ta anteckningar på möten.
Inte för att det någonsin har hänt oss.
Jag var affärsjurist i 30 år, så jag sonar gärna mina synder.
Vill du ha resten av min kaka? Det är vitlök och choklad.
Det låter äckligt men det är jättegott. Det är vår favorit.
-Jaså? Nej, det behövs inte. -Du skulle göra mig en stor tjänst.
Okej. Tack.
-Hej, Raina! -Hejsan. Ni har träffat Miranda.
-Hon är toppen. -FN-beskickningen ringde.
-De vill ha möte om en timme. -Nähä!
-Kan du föra protokoll, Miranda? -Jag?
-Men jag kom ju precis hit. -Ja. Var klar om tio minuter.
Ni två kan väl ta hand om de här domstolsbesluten?
Självklart.
Den är jättegod.
Läkaren kom precis, så ni kan svänga förbi.
Vi ses snart. Hej då.
-Åh, fan! -Jadå.
Förlåt för att jag svor så att sköldpaddan hörde.
Här är jag! Jag ville bjuda dig på lunch.
Det var snällt, men jag... Jag jobbar på lunchen.
Jag får lönetillägg då.
Jaha. Här är jag, för att inte bjuda på lunch.
-Förlåt. Jag behöver pengarna. -Det gör inget.
Judy, Judy! Det här är min vän Carrie.
En vän? Det var skönt att höra.
Jag trodde att hen gnällde om sin ekonomi för främlingar.
-Nej. Bara för dig och Carrie. -Angenämt.
Detsamma.
Så jag kan...?
Kan vi prata? Jag stör inte mitt i en sköldpaddesituation?
Nej. Han väntar på sin hund som är här för en cysta.
-Och sköldpaddan är här för...? -Han sa att den var orolig.
-För hunden. -Jaha. Okej.
Jag ska berätta varför jag egentligen är här.
Ett dolt motiv? Jag gillar intriger.
Ska jag låtsas som om jag inte hör, eller?
Du klagar ju alltid på dina Airbnb-gäster.
Jag klagar inte.
Snälla! Du sms:ar efter jobbet och säger:
"De har lämnat luftfräschare med talldoft överallt."
Det gjorde de. Det var inte schyst.
Vad tror du om det här då:
Gör dig av med lord och lady Luftfräschare och hyr ut till mig.
Förlåt?
Aidan och jag spenderar en förmögenhet på hotell.
Vi skulle vilja hyra din lägenhet.
Och... Bonusspår: När han är i stan får du bo hos mig.
Vänta. Varför bor ni inte där?
Det är... Det är en lång historia. Betyder det "ja"?
Det känns konstigt att du ska betala hyra.
För att vara tydlig: När vi inte behöver din lägenhet-
-flyttar du in igen, och ut ur farmors sovrum.
-Då är det ett stort, fett "ja"! -Ja!
Nej. Giuseppe är inte tillgänglig i dag.
För att han var hos dig både i går och i förrgår-
-och det finns andra på Manhattan som behöver Hot Fella-leveranser.
Lorraine! Jag har aldrig sagt detta till någon förut-
-men du äter för mycket bröd. Testa protein!
Löjligt.
-Slå inte på degen. -Ursäkta mig?
Det är inte bra för brödet.
Min nonna brukade säga: "När du äter min mat, äter du min kärlek."
Gulligt. Min brukade säga:
"Anthony! Ta av dig klackarna innan din far kommer fem."
Jag ska visa dig.
Älska brödet. Älska brödet...
Så här. Känner du skillnaden?
Jo...
Den där Lorraine kan inte få nog av dig.
Hon är som en Giuseppe-missbrukare.
Och varenda gång jag är där säger jag: "Jag är gay, Lorraine."
Du ska inte behöva ljuga.
Jag ljuger inte.
Är du gay?
Ja, det är jag.
Då är du avskedad.
-Förlåt? -Du har inte presterat.
-Vad har jag gjort för fel? -Det vet du.
-Du avskedar mig för att jag är gay. -Det är ditt ord mot mitt.
Du var en minut sen i går och två minuter tidig i dag.
Jag driver företag. Den sortens erotiska...
...excentriska beteende på arbetsplatsen funkar inte för mig.
-Nu är jag förvirrad. -Du är poet.
Du har varit här längre än planerat.
-Jag gillar jobbet. Du är så rolig. -Nej, jag ger ju dig sparken.
Det här är för ditt eget bästa.
Gå och klä dig i vinrött och annat som poeter gör.
Visst.
-Jag ska gå. -Bra.
Jag kanske pratar med en advokat.
Du har inte fått sparken! Du får prövotid, i avvaktan på avskedande.
Vi ses i morgon.
-Vad fan betyder det? -"Ta ett chillpiller, gumman."
Tack för att du följer med.
Det tar inte lång tid. Jag vet vad jag vill ha.
En modern version av det jag brukade bära på galleriet-
-för miljontals år sen.
Du behöver nog inte anstränga dig så hårt.
Mark har redan tackat två gånger för introduktionen.
Vad snällt, men det är ett nytt kapitel. Jag vill känna mig fin.
-Säg till om jag kan stå till tjänst. -Tack.
-Det här är precis det jag är ute efter. -Jag älskar den.
Det är rätt storlek.
-Prova den. -Okej.
-Den tycker jag om! -Gör du det?
Faster Reneé skulle kalla den "stilig".
Jag gillar den överallt förutom här.
-Skärpet hasar upp hela tiden. -Du kan skippa skärpet.
Men skärpet är ju själva grejen.
Det kompletterar outfiten. Inte sant?
Såg du hennes min? Vad var det?
Hon har problem. Ta det inte personligt.
-Jag gillar den. Jag önskar bara... -Okej. Jag har nog löst problemet.
De här modellerna är lite vidare.
De framhäver inte de områden som du inte känner dig bekväm med.
Den här är bekväm. Jag tar den.
Jag vet vad jag måste göra. Du kan hänga tillbaka de där skynkena.
Vad var det för min? Jag försökte hjälpa. Vad gjorde jag för fel?
Inget. Det är bara...
Du är 25. Det är det som är problemet.
En dag kommer du att förstå.
Jag har aldrig bott på 18:e våningen. Har du lock för öronen?
Che nämnde att grannarna inte är jätteglada över Airbnb-situationen.
Om någon frågar, så är vi hens kusiner.
Kusiner som pussas.
Hur känner du henne?
Vi gjorde en podd tillsammans, och det är "hen".
-Hen använder "hen". -Jaha. Okej.
-Hej. -Hejsan.
Vi är hens kusiner. Det är hens pronomen.
Brad. Det här är Janet.
Vart ska du? - Ches kusiner!
Kusiner, båda två.
Du är världens värsta spion.
-Jag drabbades av panik. -Ja, Brad.
-Jag vet inte var jag fick namnen ifrån. -"Rocky Horror Picture Show".
Det stämmer. Dammit, Janet!
Nu öppnar vi salladerna. Det är jobbigt att spionera.
Jag är hungrig.
-Ser du någon salladstång? -Ta ett par skedar, bara.
Skedar? Det är inget riktigt kök utan salladstång och pepparkvarn.
Var finns pepparkvarnen? Var finns allt annat?
Vi överlever nog utan salladstång och pepparkvarn.
Men inte utan galgar. Che har fem galgar.
Metallgalgar!
Du? Jag hittade en pepparkvarn.
Sen insåg jag att vi behöver en mindre stekspade.
-Jag hittade en tång. -Man kan aldrig ha för många.
Jösses.
Titta på det här lilla parmesanjärnet. Visst är det gulligt?
Det där är inte till ost.
-Det är till havssalt. Här. -Vad smart du är...
Skedar! Ches skedar är för stora.
Till och med den minsta är stor som en soppsked.
Den kan jag inte äta glass med.
Jag tänker inte låta dig gå genom livet och äta glass-
-med en jäkla soppsked.
-Driver du med mig? -Nej, jag menar allvar.
De där skedarna suger. Det är fel form på dem. Vi köper nya.
Är vi...? Är vi höga på husgeråd?
-Vill du bli ännu högre? -Ja, det vill jag.
-Ett par ordentliga knivar och en skär... -En skärbräda!
Jag tänkte säga det när vi stod där. Minns du skärbrädan du gjorde?
MIDDAG MED AIDAN PÅ TORSDAG? HAR INTE HÖRT AV DIG
Elliot är på väg.
Jag har inte mycket tid på mig och då menar jag inte kvar att leva.
Han har snart pratat färdigt.
-Vem då? -"Vem då"?
Höjdaren till filmregissör som jag har eskorterat från lägenhet till lägenhet.
Han styr och ställer och pratar alltid i telefonen.
Jag måste bli av med honom.
Jag har redan uppfyllt min divakvot det här årtiondet.
Han är här och spelar in en Marvel-film-
-och behöver hyra en lyxvåning i nio månader.
-Jag sysslar inte med hyreslägenheter. -Jag ska göra det värt det.
Hur ska du göra det?
Det ska du få se.
Jag ber om ursäkt. Det var studion som ringde.
Jag förstår precis!
Ravi Gador - det här är min partner Seema Patel.
Seema är byråns juvel.
Det är hon du vill ha.
-Tyvärr... -Förlåt mig. Det är London.
De går snart och lägger sig. Ursäkta mig.
Hej, kompis.
Straight. Och singel.
-Värt det? -På vilket sätt?
En krävande heterokille är mycket värre än en kräsen gayman som du.
Jag ska anmäla dig till HR.
Du avskedade henne för att hon saknade humor.
Det gjorde hon ju!
-Ursäkta mig. -Jag gör det inte, Elliot.
Hördu, gumman? Han är straight.
Då så... Säg att du vill hjälpa mig.
Han ogillar mig, på goda grunder. Jag är jobbig och pratar alltid i mobilen.
Varför skulle jag vilja hjälpa dig, då?
För att det är Marvel-pengar som betalar för den dyra lägenheten.
Det betyder: inget drama och en generös provision.
Inget drama när det kommer till pengar...
Drama på det personliga planet, då?
Det kan jag lova dig mycket av.
Jag har alltid velat spela in i New York-
-så jag är ute efter den bästa. Och han säger att det är du.
Seema... Visa mig var jag vill bo.
Jag har jobbat här i fyra månader och du...
...i sex jävla månader!
Hon är på FN-beskickningen dag ett. Snacka om privilegier.
-Hej på er! -Hej...
Får jag sitta med er?
-Visst. -Tack.
Har ni redan ätit? Jag köpte varsin kaka åt er.
-Tack. -Mums.
Vitlök, vitlök, vitlök...
Voilà.
Jag säger det väl bara...
Det kanske är nojigt, men det känns som om ni skriver till varandra.
Om mig.
Nej, det gör vi inte. Vi skriver om något annat.
Hej, allihop. Hur smakar maten?
Miranda? Dina anteckningar var väldigt bra.
Tack, men jag skrev bara ned det jag hörde.
Kan du mejla dem till direktören?
-Hans mejladress finns i Outlook. -Okej. Det ska jag göra.
Tack.
Hur går det med domstolsbesluten?
Jag vet att den sitter för tight. Jag jobbar på det.
Jag har inga klagomål. Du ser fantastisk ut.
Nej. Skärpet ska sitta här nere-
-men det hasar upp på grund av magen.
Skippa skärpet.
Det säger alla men skärpet är ju hela grejen.
Jag ska inte göra mig av med skärpet utan magen.
-Ge mig ett par dagar. -För att göra vadå?
Jag har druckit buljong hela veckan. Har du inte märkt något?
Jag märkte kanske att något var annorlunda.
Gå härifrån. Tyst med dig.
Jag vet att jag inte får prata men du ser fantastisk ut.
Du kan notera och spara det.
Hej. Ja, vi är tillbaka igen.
-Det är vi, Doug... -Brad.
-Doug Brad och Jane. -Janet.
Förmodligen nästa vecka också. Vi är bara på besök, tillsammans.
-Vi ska väl släppa in dig. -Ja, det borde vi göra.
Akta fötterna. Så där, ja. Förlåt.
Herregud.
-Hallå. -Jag söker Che Diaz.
-Ja, det är jag. -Det här är JNR Management.
Det gäller era kusiner, Janet och Doug Brad.
-Janet och vem då? -Janet och Doug Brad.
Jag känner ingen som heter så.
Doug Brad och Janet. 18F? Är det inte din lägenhet?
Ja! Ja, de är mina kusiner. Ja, det är de.
Jag ville träffa mina kusiner Doug Brad och Janet.
Har du blivit vräkt?
Nej, men hyresvärden är bekymrad. Det är tur att du är vit.
Det är mitt fel.
Det här är Aidan.
-Kalla mig Doug Brad. -Okej.
-Tack för att vi får låna din lägenhet. -Är den fortfarande min?
-Är det där en blå kastrull? Lagar ni mat? -Aidan lagar chili, jag tittar på.
-Du har öppnat ölflaskor. -Det stämmer.
-Vill du ha en öl? -Ja, för tusan!
Jag måste fira vad som ser ut som en ny Nespresso-bryggare.
Jadå. Din nya Nespresso-bryggare.
Jo, jag märkte att...
...du saknade vissa saker. Jag hoppas att det inte gör något.
Nejdå. Det enda jag fick av mina senaste hyresgäster-
-var svarta märken på väggen från deras resväskor.
Och seriemördarvibbar.
-Det började med en pepparkvarn. -Den här godingen.
Aidan sa att du behöver en.
-Alla behöver en pepparkvarn. -Det kan diskuteras.
Jag levde utan en i...flera år.
Det är bara sorgligt.
Jag har en fråga.
"Varför kostade vitlökspressen 47 dollar?" Det undrade jag med.
Nej. Det är en mycket större gåta, om er två.
Ärligt talat... Varför höll det inte första gången?
För att jag gjorde ett misstag.
I 30- och 40-årsåldern kunde jag gå ned två kilo på studs.
Nu funkar inget. Klimakteriet är djävulens påhitt.
Jag trodde att Giuseppe var straight-
-och det där är inte min grej, så jag var reserverad.
Men det är han inte, och han är snygg-
-och han fick min deg att jäsa, om du förstår vad jag menar.
Det gör jag. Jag ska bli en gallerina igen.
Tänk själv: "ballerina, gallerina..."
Allt som slutar på "-ina" är pyttelitet.
Det hjälper inte att alla andra säkert är i 25-årsåldern.
Den här är också ung. Han ska ut.
Min mat är här.
-Hej då! Tack för att du lyssnade. -Det gör jag så gärna.
Ja, bara topparna. Tack.
Temperaturen är perfekt.
-Madam? -Nämen. Har du varit här hela tiden?
Jag borde gå. Juan Jose väntar på mig, och han gillar inte att vänta.
Han kan väl vänta i en sekund?
Visst ser vi bra ut?
-Vi har aldrig sett bättre ut. -Är allt okej?
Du har inte svarat på mina sms om middagen med Aidan.
Om vi ska ta det här snacket, så behöver jag röka.
-Vilket snack? -Det här. Kom.
-Det regnar. -Jag vet.
Vi står på Madison Avenue med blött hår och paraplyer, så...
...något är väldigt fel.
Det är inget katastrofalt. Okej...
Jag är jätteglad för din skull.
Det är bara... Huset i Hamptons.
-Jag hade helt glömt bort det. -Det hade inte jag. Det går inte.
Jag kan inte vara tredje hjulet. Det var inte den sommaren jag ville ha.
Självklart. Jag förstår, och jag lyssnar. Han kommer inte att vara där hela tiden.
-Jag lovar att du kommer att älska honom. -Det tror jag säkert.
Men jag kommer inte att älska hur det känns när han är där.
När du bjöd mig på middag sa du "vi". Du är redan ett "vi", Carrie.
Och tro inte att det bara handlar om att jag inte kan äta middag-
-med er två i Hamptons.
-Fast det är en del av problemet. -Berätta vad mer det är, då.
-Vad? -Det finns inget sätt att säga det...
...utan att låta småsint eller patetisk.
Du är varken småsint eller patetisk.
Säg det bara.
Av vad jag har hört låter det som-
-om du har haft två stora kärlekar. Jag har inte haft några.
Säg inte att det kan hända, för det kanske inte gör det.
Och jag kan leva med det.
Men den här sommaren klarar jag inte av.
Nej, det stämmer inte. Jag klarar av den.
Men jag vill inte. Jag vill inte spendera en förmögenhet på att känna så här.
-Så jag fick depositionen återbetald... -Va? Utan att prata med mig?
-Jag vill inte att du ska förlora pengar. -Jag bryr mig inte om pengar.
Det är dig jag inte vill förlora.
Det löser sig.
Jag behöver bara lite utrymme. Jag...
Nej. Nej. Nej, det får du inte.
Vet du vad som händer när vänner får utrymme?
Ett ännu större utrymme skapas.
Snälla Seema...
Dra dig inte undan och låtsas att du inte ser mig...
...vid handfatet på en frisörsalong.
-Seema! -Jag vet. Jag kommer.
Det löser sig. Det gör det.
Jag behöver bara lite utrymme.
-Hej, mamma. Vad fin du är. -Tack, älskling.
Jag ska gå nu. Ha en bra dag.
-Vad är det? Har du ont i halsen? -Nej, nej! Jag mår bra.
Jag hade gett er en kram men jag kan inte.
Hej då.
Han jobbar inte här längre, Lorraine. Ring någon. Skaffa hjälp.
Jag måste lägga på.
Vad gör du här? Fick du inte mitt sms?
Jo, men jag förstod inte. "Galen" är inte mitt modersmål.
Du kanske kan översätta?
Du behöver ingen översättare. Jag var tydlig. Du kan inte jobba här.
Du får en månadslön och extra ersättning.
Ja, men den här biten: "Det är inte du, det är jag. Jag har problem."
Vad är det för problem?
-Jag trodde att du var straight. -En poet som är straight? Kom igen.
Jag vet. Din brytning fick mig att tappa fokus.
En straight man kan jag jobba med, för den gränsen går jag aldrig över.
-Vilken gräns? -Du vet vilken!
Om du vore straight - ja. Gay...
Jag kan inte jobba sida vid sida med-
-en stilig, söt, snygg, alldeles för ung italienare från Italien-
-med enorm...medkänsla.
Nej. Det är för många sexiga faktorer.
Jag klarar inte av att hålla den försvarslinjen.
Jag vägrar att bli en medelålders, manlig version av Lorraine.
-Jag förstår. -Bra.
Jag säger upp mig. Och nu, då?
Då kan jag lägga mig platt.
Inte riktigt än.
Ursäkta mig? Jag heter Charlotte. Jag ska börja jobba här i dag.
Ja, visst. Vi har hört mycket om dig.
-Jag heter Anastasia. -Jag heter Kai. Trevligt att träffas.
-Lela är på väg. Hon ska visa dig runt. -Det är ett nöje att träffa er båda.
Tjena! Förlåt för att jag är sen. Ni vill inte veta som pågår där uppe.
-Du måste vara den berömda Charlotte. -Nej, det vet jag inte...
Kom, så ska jag visa dig runt.
"Min vän Charlotte" är min favoritbok. Jag gillar alla som heter Charlotte.
-Grym klänning, förresten. -Tack.
-Kan jag lämna kappan någonstans? -Ja. Den här vägen.
Följ med mig. Känn dig som hemma.
Serena? Jag går igenom mina anteckningar-
-och du glömde visst att inkludera migrationsstatistiken.
Jag ville bara säga det. Jag kan lägga till den.
Ja, du är väl helt enkelt perfekt.
Jag är en sexuellt förvirrad alkoholist, mitt uppe i en skilsmässa.
-Och på tal om det... God kväll. -God kväll.
Miranda? Du får inte vara här efter klockan sex.
-Vi kan få stora problem båda två. -På allvar?
Jag är verkligen inte i Kansas längre.
Policyn om övertid är strikt vad gäller praktikanterna.
Jag beklagar. Jag går direkt.
Men jag ville prata med dig, så jag är glad att du är kvar.
Är det matkomposten? Jag försöker verkligen.
Nej, det är min mammaledighet. Den ska börja tidigare än väntat.
Jag ska sättas i gång på måndag och du får vikariera för mig.
Jag börjar utbilda dig i morgon.
På allvar? Det är ju fantastiskt. Jag menar...
-Det vore en ära, men... -Men vadå?
Jag tycker synd om Serena och Sloane.
De har varit här mycket längre och det känns inte rättvist.
Snälla... Du blev väl inte etta i klassen på Harvard-
-eller partner i firman genom att tycka synd om mindre erfarna kollegor?
-Varför förminskar du dig själv? -Jag är bara medveten om...
...att jag har privilegier från början.
Jag uppskattar din självinsikt, och sådant tar vi på stort allvar-
-men du har trettio års erfarenhet.
Du är bäst lämpad för jobbet. Punkt slut.
-Tack. -Oroa dig inte. Det är tillfälligt.
Så fort du har fått kläm på det kommer jag tillbaka.
Uppfattat. Tack.
Men ska du berätta för...?
Sluta oroa dig för de andra praktikanterna. Stämpla ut nu!
Okej. Tack!
Okej...
-Men hur tar sig hönan upp på sängen? -Jag lyfter upp henne.
Jag måste. Annars flyger hon in i madrassen.
-Hon kan flyga! -"Flygoförmögen" fågel.
Vänta lite nu. Måste vi ta hänsyn till dig-
-i ekvationen om hönan och ägget?
Då blir det väldigt krångligt.
Carrie! Jag trodde inte att Seema kunde komma. Titta.
Hej. Jag ska fixa en stol åt dig.
Han har hyfs. Jag älskar dig redan, Aidan.
Tack för utrymmet.
Jaha. Vad ska vi dricka?
"HOWARDS END" E.M. FORSTER
Och bara så där åkte jag till Aidans gård.
Det var inte som i "Howards End". Det var bättre än så.
Det var en ny början för oss.
Översättning: Emilia Svensson