Viņa gaida?
Kerija Bredšova!
-Sveika, meitenīt! -Sveika!
Vispirms paldies, ka piekriti sarunai zūmā svētdienas rītā.
Man pašlaik ir baigā dē ar darbiem.
Tas nekas.
Saruna par grāmatu zūmā
ir labāka nekā lidojums ekonomiskajā klasē no Ņūārkas.
Smieklīgi! Dē, cik smieklīgi. Labi, cik laika tev ir?
Man... Nu, cik tev vajag. 40, 45 minūtes? Būs labi?
Nē, tik daudz nevajadzēs. Vienkārši aši izbrauksim cauri.
Labi. Nu tad labi.
Tātad es iegūglēju un izrādās, ka tu esi sarakstījusi baigo čupu grāmatu.
-Jā. -Labi, "Sekss un lielpilsēta". Super.
-Jā, mana pirmā grāmata. -Labi. "Vīrhatana".
Ā, sapratu. Manhetena, kurā ir vīrieši.
-Jā. Jā. Jā. -Baigi smieklīgi.
Labi, pastāsti par jauno grāmatu "Mīlēt un zaudēt".
Pastāstīt? Piedod, vai tad tu neesi to lasījusi?
Piedod. Esmu baigā dē ar pārējo saturu.
Pastāsti maniem sekotājiem, par ko tā ir.
Par nāvi.
Baigi smieklīgi. Labi.
Nē, reāli, par ko tā ir? Stāsti!
Tā ir grāmata par mana vīra nāvi.
Meitenīt, kurš lūpukrāsas tonis pašlaik ir tavs mīļākais.
Paldies dievam.
Velns! Ak nē!
Velns. Pulkstenis nenozvanīja.
-Cik ir? -Desmit.
-Bļāviens! -Un šodien ir svētdiena.
Jā?
Kopš kļuvu par klaidoni, esmu zaudējusi orientierus.
Par klaidoni mīlīgā pidžamiņā.
Piebremzēsi modes kritiku,
līdz būšu iedzērusi kafiju?
Piedod, negaidīju sirsniņas.
Jā? Nu, dzīvē ir daudz pārsteigumu.
Zini, tā tiešām ir.
-Ko tu tur gatavo? -Šķiršanās dokumentus.
-Pati sastādīsi? -Jā.
Viss ir vienkārši. Neviena puse nav vainīga.
Tas droši vien ir patīkami. Mūsu gadījumā es esmu vainīgā puse.
-Publicēta "Ralph Lauren" reklāma ar Roko! -Tiešām?
-Jāzvana Šarlotei! -Skaisti.
Hallo?
Čau! Redzēju Roko reklāmu! Kolosāla!
Vai ne? Nezinājām, ka publicēs šodien, bet Entonijs ieradās ar 10 avīzēm.
Telefons ir karsts jau no paša rīta.
Roko izskatās kolosāli!
-Vai viš nav skaists? -Mammu!
Kuš! "Skaists" ir dzimumneitrāls vārds.
Rokzvaigzne! Roko ir rokzvaigzne!
Tad tā jūtas labais bērns. Man nepatīk.
Es arī esmu modele!
Pietiek lēkāt, mazulīt, jā? Tētis teica...
-Oi velns! -Tētis pateica sliktu vārdu.
Gabija uzlēca virsū tēta loceklim!
-Labi. Visi laukā! -Mazulīt, laukā!
-Mammai un tētim jāģērbjas. Ejiet. -Laukā!
-Šarlote, es atzvanīšu. -Labi, atā!
Mammu, piezvanīji paziņam uz "Nobu",
lai rezervē mums ar Bleiku uz 13.00?
Nē. Ar visiem polo priekiem piemirsās. Tūliņ piezvanīšu.
Gandrīz 11.00! Vairs netiksim iekšā!
Baigā bēda! Jums ir 17 gadu. Aizejiet uz bistro.
Es nezaudēšu nevainību pēc pusdienām bistro.
-Kā, lūdzu? -Es esmu gatava zaudēt nevainību.
Es esmu gatavs zaudēt dzirdi.
Mana perfekti saplānotā diena ir pagalam!
Kāpēc viņai vajadzēja ko tādu paziņot?
Varbūt gribēja pievērst sev uzmanību, jo visi tā priecājas par Roko?
Varbūt. Es reiz aizdedzināju māšeles mēteli.
-Cik stipri sāp? Desmit ballu skalā. -46.
Kā tik mazai meitenītei var būt tik milzīgas kājas?
Saki, vai tas ir lauzts. Ja ir, es aizeju.
Tu smejies, bet man smiekli nenāk.
Mēra vietnieks apstiprinājis kampaņas pasākumu Volstrītā uz trešdienu.
Gatavojies žilbināt un izvilināt viņiem naudu.
Man trešdien ir tikšanās ar skatītājiem Modernās mākslas muzejā.
-Tu tomēr iesi uz to? -Jā, man vēl ir sava karjera.
Nē. Tu varētu aši sasveicināties manā pasākumā
un iet uz savu.
Varbūt tu varētu aši sasveicināties savā pasākumā
un nākt uz manu?
-Cik stipri tagad sāp? -Krāns uz trīs. Pasākums uz desmit.
Tu smejies, bet man smiekli nenāk.
Mīlulīt? Varbūt aprunāsimies par tavu šārīta paziņojumu?
Domā, vajag?
Tā kā tu to paziņoji publiski,
es gribētu paturpināt sarunu.
Lilij, tu varētu pārtraukt to spēlēt?
Tas piešķir visam skumju noskaņu.
Paldies. Labi.
Tātad...
-šodien ir lielā diena? -Vairs ne.
Bleika vecāki atcēluši braucienu.
Lai būtu kā būdams,
es priecājos, ka tu to neslēpi no mums,
jo mani vecāki izturējās pret seksu tā,
it kā tas vispār nebūtu apspriežams.
Tāpēc es attiecībās ar jums cenšos saglabāt pozitīvu attieksmi.
-Drīkstu spēlēt tālāk? -Labāk ne.
Tev šķiet, ka esi gatava spert nākamo soli?
Jā. Man patīk Bleiks un Bleikam - es. Pazīstam viens otru visu mūžu.
Labi. Tātad... prezervatīvi pats par sevi saprotams.
Dzirdu par prezervatīviem kopš 5. klases. Būs!
Labi, labi.
Un, Lilij...
es tiešām gribu, lai tu tiešām domā par savu baudu
tikpat daudz kā par viņa baudu.
Tev ir svarīgi rūpēties par savām vajadzībām...
Mammu, beidz!
Tava pozitīvā attieksme pārvērtusies kaitinošā.
Labi.
Mans dators burtiski metās nāvē, lai paglābtu mani laukā no zūma.
Labs dators.
Savējo pat no seksa reklāmu sūtīšanas nespēju atradināt.
Labs draugs bija.
Astoņu gadu garumā.
Ceru, ka viņš tagad ir labākā pasaulē.
Astoņus gadus?
Es pastāvīgi atjauninu savu tehniku. Man jau ir jaunais "iPhone".
-Tas, kurš tikko iznāca? -Nē, tas, kurš vēl nav iznācis.
Es esmu ļoti lojāla. Man joprojām ir ceļojumu aģents.
Un tu arī esi ļoti lojāla.
Palīdzi man izvēlēties datoru, nevis aizgāji pusdienās.
Atzīšos, ka man bija savtīgs nolūks uzaicināt tevi pusdienās.
Man tev kas jālūdz.
Labi, es atdošu tev savu nieri. Kreiso.
Nekad neesmu piedāvājusi citai brīvai sievietei kopā īrēt vasarnīcu.
Tas ir pārāk traģiski.
Sīma, tu piedāvā kopā braukt uz Hemptonsu?
Nespēju pavadīt brīvdienas vienā istabā ar precētās draudzenes bērna sērfa dēli.
Bet mēs abas jūrmalas mājā ar divām guļam- un trim vannasistabām?
Jautri, pasakaini un nemaz ne traģiski.
Vienmēr esmu sapņojusi, ka bildināsi mani kādā romantiskākā vietā,
nevis "Apple" veikalā, bet jā.
Jā, Sīma, es pavadīšu vasaru kopā ar tevi!
-Šis ir īstais, vai ne? -Jā.
Laukā ir auksts.
-Nāc šurp. -Kur nākt? Mēs abas tikko beidzām.
Zinu, un es gribu samīļoties.
Samīļoties? Kas es kāds spēļu lācis?
Man tiešām nav noskaņojuma mīlināties. Varbūt liksimies gulēt?
Labi. Labi.
-Arlabunakti! -Arlabunakti!
Hei! Te Če Diasa. Rorij Apton, daudz laimes dzimšanas dienā!
Piedod, kas tas? Mēs taču novēlējām arlabunakti.
Labunakti tev, bet man vēl jāieraksta daži sveicieni.
Šodien nepaspēju.
Kāpēc? Ko tu visu dienu darīji?
Es pašlaik nespēju uzstāties klubos, tāpēc tikai tā
varu kaut ko nopelnīt, tāpēc neaplej mani ar mēsliem.
Es neapleju tevi ar mēsliem. Bet kāpēc tādā balsī?
Ļoti atgādina mēslus. Jā, lielu, kūpošu mēslu čupu.
Un šo balsi sauc "es izliekos, ka mana dzīve nav galā".
Sekotāji nezina, ka mans šovs ir izgāzies
un karjera galā, tāpēc...
Tāpēc tu internetā izliecies, ka viss kārtībā?
Vai tad tā nav soctīklu jēga?
-Tas ir pups? -Jā, ir. Jā.
Kāds reizēm atbild.
Ko?
Nebaidies. Tas pups ir tālu Arizonā.
Es nemaz nebaidos.
Es uztraucos. Tu nedēļām nīksti dzīvoklī.
Piedod, ka pietiekami ātri nelecu laukā no depresijas bedres.
Pati ieteici darīt to, kas ļauj justies labāk.
Es domāju iziešanu no mājas, nevis sveicienus.
Saprotu, ka negribi iet uz klubiem.
Bet vismaz izej pastaigāties, aprunājies ar kādu dzīvu cilvēku.
Jā. Jā, tas ir tieši tas, ko man pašlaik vajag.
Labi.
Te Če Diasa. Sveiciens Kailam! Apsveicu ar savlaicīgo lēmumu!
Zinu, ka tev būs izcilas sekmes Kalifornijas Tehnoloģiju institūtā!
Kaut kas neticams.
-Forši. Tu ej prom? -Es...
Ā, vēl viens pārmetums.
Man ir agrā lekcija. Tu traucē aizmigt.
Beidz. Neaizej nikna.
Es esmu nikna!
Kāpēc man tiek nīgrā Če,
bet nejaušam pupam no Arizonas visi tavi smaidi un šarms?
Tāpēc, ka tev es neko netēloju.
Tu mani gribi tikai tādu? Drāzelīgo komiķi Če Diasu?
Nerunā tā ar mani. Es tev palīdzu tikt tam pāri.
Neesmu to pelnījusi.
Nē, neesi.
Piedod.
Nekas. Vienkārši...
Pamēģini šonedēļ iziet no mājas, labi?
"Kerija Bredšova mīl tumšo ogu toni" - tādu virsrakstu viņa ielikusi rakstam
par maniem sirdiplosošajiem memuāriem?
Aizmirsti intervijas internetā.
Tūkstošiem sieviešu no visas valsts, kas mīlējušas un piedzīvojušas zaudējumu,
ieradīsies Ņujorkā uz Atraitņu kongresu, un tu būsi viņu karaliene.
Reti gadās dzirdēt kaut ko tik pozitīvu un negatīvu vienā teikumā.
Divi vārdi: grāmatas noiets. Tu viņām patiksi.
Tas ir kā rokkoncerts skumjajiem.
Kā Vilsona Filipsa koncerts.
-Apmeklētāja uz trijiem. -Lai ienāk.
Pasākuma koordinatore, un nesauc to par Atraitņu kongresu.
Viņām tas riebjas.
Īstais nosaukums ir "Dzīve pēc nāves: Atraitņu stāstu diena".
Tētīt, cik grūti izrunāt.
-Jā. -Tuk-tuk!
Kerija Bredšova! Čau, sen neredzētā!
Ak dievs. Ak dievs. Karena.
Mūra! Atceries? Jo es vienmēr turos kā mūris.
Tagad mani sauc Karija. "Karena" mūsdienās skan kā apvainojums.
-Tu mainīji vārdu? -Jā, esmu Karija ar A.
Čau, Kerija ar E.
Jūs esat pazīstamas?
-Jā! -Jā.
Negribēju sabojāt pārsteigumu, bet mēs sen pazīstam viena otru.
-Savulaik bijām līdzautores. -Mūsu literārā aģente saveda mūs kopā
90. gadu sākumā. Cik ilgi? Šķiet, mēnesi.
Jā, rakstījām romantisko komēdiju lielai studijai.
Lielai studijai? Mēs tikāmies ar to čali "Starbucks"?
Viņš strādāja studijā.
Bet dažs labs neieradās uz pēdējo prezentāciju.
Viņš vai es?
Es tiešām nezinu. 90. gados daudz dzēru.
Šādu joku dēļ mūsu filma būtu bijusi hits.
Bet dažs labs pameta mani vienu ar mokačīno krūzi.
Nojaušu, ka tā biju es. Lai gan nekad neesmu dzērusi mokačīno.
Runājot par kafiju, aiziešu pakaļ, jūs papļāpājiet.
Labi, paldies, Amanda.
Ak kungs. Tu ļoti dusmojies, kad iznāca "27 kleitas"?
Neesmu redzējusi, tāpēc nemaz nedusmojos.
Vecenīt, viņi nospēra tavu scenāriju.
Atceries?
Mūsu galvenā varone negribēja vilkt neglīto kleitu.
Līgavas māsas pieredze ir izplatīts kino trops.
Mūsu epizode bija unikāla. Tev vajadzēja atnākt uz tikšanos!
-Ak es draņķe! -Tas pieder pagātnei.
Es ļoti priecājos, ka apmeklēsi pasākumu.
Izmantoju pazīšanos, lai izsistu tev centrālo vietu.
-Paldies. -Tāpēc šoreiz neuzmet mani!
Nē. Es tiešām ļoti atvainojos par visu, Karī.
-Es vienkārši nebiju scenāriste. -Nē, nebiji.
Nē, es jokoju. Kerij, es jokoju.
Bet, nopietni, tev jābūt laikā. Pie manis visi staigā pa diedziņu.
Būšu. Pēdējā laikā reti piedzeros.
Čau! Kā labi neiet?
-Če, man ir milzīgs lūgums. -Lūdz visu, ko vēlies.
Ja vien tas nav saistīts ar piepūli.
Mums ir problēma.
Tev jānāk man līdzi uz Atraitņu kongresu.
-Kas, ellē, ir Atraitņu kongress? -Saiets skumjām sievietēm,
kas zaudējušas savu mūža mīlestību.
Es reiz dzīvoju tādā dzīvoklī.
Mani sen nav aicinājuši
uzstāties tik lielai auditorijai.
Es uztraucos, bet tu esi bezbailīga.
Jocīgi. Pašlaik nemaz nejūtos bezbailīga.
-Zinu, ka es daudz prasu. -Jā, no tādas zaķpastalas kā es.
Bet jā. Pie velna, izdarīšu to tevis dēļ.
-Paldies. -Turklāt
mamma lika šonedēļ iziet no mājas.
-Mamma? -Miranda.
Jā.
Šis klusums izsaka visu.
-Laipni lūdzu Bruklinā! -Paldies.
-Es gatavoju paelju. -Kā solīts, mēs atnesām vīnu.
Brīnišķīgs kabernē mums trijām un šis viltvārdis Mirandai.
Skaisti! Nāciet iekšā!
-Paldies! -Tik skaisti.
Silta vīnogu sula no koncentrāta.
Lūk, ko tas man atgādina.
Piedodiet, topošais bijušais vīrs. Aši jāatbild.
Šķīrāmies ar traci, mēģinām izšķirties mierīgi.
Proti, bez tuvošanās aizlieguma?
Tu ceri, ka paliksiet draugi?
Nezinu, viņš daudzus gadus bijis neatņemama manas dzīves sastāvdaļa.
Abi nespējam to nogriezt kā ar nazi.
Tāpēc sarakstāmies par "Nets".
Domāju, ka nazis ir manas šķiršanās totēms.
Es cerēju uzturēt sakarus ar savu bijušo vīru Treju,
bet viņš negribēja.
-Pats vainīgs. -Jā.
Vai jūs ar Stīvu pēc šķiršanās paliksiet draugi?
Ak kungs, es ceru.
Tomēr pat līdz šķiršanās apspriešanai mums vēl ir gaismas gadi.
Progress būs, kad Stīvs spēs paskatīties man acīs,
nevis novērsīsies kā nopērts suns.
Vienam no jums jāsāk par to runāt. Domāju, tā varētu būt tu.
Nē, nē, nē. Tam jānāk no viņa.
Es bija kaitniece, tāpēc man jāsamierinās
un jādod viņam laiks nostāties uz kājām.
Diez vai tā ir labākā pieeja.
-Kāpēc ne? -Tā dēļ, ko viņš teica.
Ko viņš teica?
Nu, viņš pirms vairākiem mēnešiem teica,
ka nekad nenovilks laulību gredzenu.
Līdz nāve jūs šķirs.
-Tas būtu romantiski, ja nebūtu... -Mana dzīve. Kāpēc neizstāstīji?
Negribēju dot tev vēl vienu iemeslu šaustīt sevi.
Un tagad es tev to saku,
lai piešautu tev uguni, un tu aprunātos ar viņu.
Diez vai viņš kādā jaukā dienā pamodīsies
un būs gatavs sākt jaunu dzīvi.
Mēs nevarētu pārlēkt uz neveiklo īsziņu posmu?
Es šonedēļ satiku "bijušo", par kuru biju pavisam aizmirsusi.
Savu bijušo līdzautori.
Izrādījās, ka šķiršanās nebija gluda.
Ar Karenu man ir vairāk sakrāta rūgtuma nekā ar Eidenu.
Gatavs! Kas ir Eidens?
Viņas bijušais līgavainis.
Lūk, tas ir interesanti.
-Tu vēl runā ar viņu? -Nē, gadiem nekādu kontaktu.
Tu zini, kas ar viņu notika?
Viņš dzīvo Virdžīnijā, pirms pieciem gadiem izšķīrās
un pārdeva savu mēbeļu darbnīcu par glītu summiņu.
-Ko mēs darījām pirms interneta? -Es ar to nelepojos.
Eidenam Šovam Sveiks, sen neredzētais...
Sveiks, sen neredzētais! Atceries mani? Ja šis ir tavs e-pasts. Te es, Kerija.
Vakar par tevi iedomājos... nez, kā tev iet.
Jauki. Varbūt šo māju?
Attopies! Paskaties uz kvadratūru.
Mūsu kurpēm un somām vajag vairāk vietas.
Nu labi. Šis ir tavs lauciņš, ķeries klāt.
-Lūdzu. -Ar prieku. Tikai izlikos pieklājīga.
Ideālā māja jau ir atrasta.
Kur palika tā vietne?
Jaunais dators ir ātrs. Pārāk ātrs.
Uzmanies, ašais braucēj, nespied "sūtīt".
Ko nesūtīt?
E-vēstuli, ko nepietika dūšas nosūtīt bijušajam puisim.
Man ir vairāki tādi, visi sākas ar "ceru, ka tev iet labi"
un beidzas ar mana bankas konta ekrānuzņēmumu.
Nē, mums ir citādi.
Labprāt paklausītos, bet, ja viņam nav pirts un dubultgarāža
šosejas dienvidu malā, šī nav viņa stunda.
Labi, atradu.
Un... re, kur ir.
MĀJA HEMPTONSĀ
Kerij, vai tu ņem šo māju?
Jā. Un tu?
Jau paņēmu. Labākās īres mājas ātri izķer.
Atkal - tikai aiz pieklājības.
Čau! Agri esi pamodusies.
Satraukums par Atraitņu kongresu traucē gulēt?
Tieši tāpēc es zvanu. Esi paskatījusies laukā?
Cik skaisti.
Prognozē superciklonu.
Neviena atraitne netiks ne šurp, ne turp.
Viņām to arī nevajag. Visas jau no otrdienas ir "Sheraton".
Domāju, ka šādos apstākļos tu drīksti atteikties.
Un es runāju par mums abām.
Nē, nedrīkstu. Es nedrīkstu atteikties.
Karija man to nemūžam nepiedos.
Tu runā par sevi trešajā personā?
Nē.
Karija bija mana līdzautore.
Viņa ir organizatore un jau gaida, ka es neieradīšos,
tāpēc nedrīkstu būt caca.
Domāju, ka pārdosi grāmatas un lasīsi priekšā sērojošām atraitnēm.
Jā, to arī. Lūdzu, lūdzu, nāc.
Man tevi vajag.
Es tiešām gribu izdarīt labu šīm sievietēm.
Viņu vīri ir miruši.
-Laukā zeme ar debesīm iet kopā. -Mans vīrs arī.
-Tiekamies vienos. -Paldies.
Sveika, mīļā! Kur tu iesi?
Sniega dēļ stundas atceltas, gatavoju tev kakao kā bērnībā.
Es braucu pie Bleika.
Viņa vecāki iestrēguši Konektikutā, tāpēc šī būs tā diena. Ideāli.
Labi. Tātad tas notiks šodien!
-Atā! -Pagaidi!
Mammu, lūdzu, nedomā, ka tu varēsi mani apskaut.
Nē, neapskaušu.
Gribēju tikai atkāpties no karstās plīts.
-Atā, tēt! -Kur viņa aizgāja?
Izdarīt to, par ko tu negribēji neko dzirdēt.
Labi.
-Kakao ir gatavs? -Jā.
-Nolādēts, mana mašīna ir atcelta! -Man žēl, mīļā.
Bet ja tu esi saposusies, varbūt brauksi uz pusdienām Volstrītā?
Kāpēc tu domā, ka tavs auto būs?
Terijs rezervēja "Tahoe". Tas izturēs pat kodolapokalipsi.
Turklāt... tam ir apsildāmie sēdekļi.
Un tev patīk apsildāmie sēdekļi.
Nemainīšu savu pasākumu pret siltu dibenu.
Nemuļķojies. Tev nav mašīnas. Kā tu tur nokļūsi?
Muzejs mani godina kā melno režisori. Braukšu suņu pajūgā, ja vajadzēs.
Nu labi. Es tevi aizvedīšu.
Nē, man nevajag, bruņinieku mirdzošā "Tahoe".
-Pati tikšu. -Labi, dari, kā zini.
Jā, darīšu, kā zināšu.
Lilija. Acumirkli. Acumirkli.
Mēs jau trīs reizes pārtraucām, lai tētis var pačurāt.
Čau, mamma klausās. Viss kārtībā?
Bleikam nav prezervatīvu.
Ko? Kur palika "kopš 5. klases" un "viss būs"?
Viņš domāja, ka es nopirkšu, es - ka viņš.
Saki, lai tūliņ pat iet un nopērk.
Viņš baidās, ka stūra aptiekā izstāstīs viņa mammai,
un viņa nav tik pozitīva kā tu.
Nopirksi?
Es neiešu laukā sniegputenī, lai pirktu jums prezervatīvus!
Labi, nevajag.
Bleiks iegūglēja "kā izraut", pamēģināsim to.
Labi. Atā!
Lilij. Lilij!
Sveiki!
Lūdzu, atveriet. Lūdzu. Ārkārtējs gadījums.
Slēgts. Neviena nav darbā.
Lūdzu, lūdzu!
Manai meitai vajag prezervatīvus!
Lūdzu! Lūdzu!
Sveika! Redzēju divus neatbildētus zvanus.
Viss kārtībā?
Kerij! Glāb! Esmu tepat aiz stūra!
Tev ir prezervatīvi?
Kāpēc tev vajag prezervatīvus
un kāpēc domā, ka man tie ir?
Tu gulēji ar Frenklinu, un es iedomājos...
Ko tu iedomājis? Ka baidos palikt stāvoklī?
Nē, nezinu, no STS vai kaut kā cita.
Tu domāji, ka man varētu būt STS?
Nē, nē, protams, ne.
Es jūku prātā, meklējot Lilijai prezervatīvus.
Apstaigāju trīs aptiekas, visas slēgtas.
Esi devusies prezervatīvu medībās šādā laikā?
Es esmu viņas māte.
Es savu māti nespēju pierunāt pat izņemt mani no skolas.
Labi, vēlu veiksmi, un liecies mierā.
Sīks putenītis mūs neapturēs, vai ne?
Nē.
DZĪVE PĒC NĀVES
-Jūsu biļete. -Paldies.
Če.
Ak kungs, tu izskaties kā tas vecis, no kura agrāk pirkām Ziemassvētku egles.
Tieši tāds stils man bija padomā. Jā.
Labs stils.
Vibrators?
Labi, labi. Vibrators.
-Sveiki! -Jā, "Atraitnes brīnumnūjiņa".
Bestsellers tikai ar iepriekšēju rezervēšanu.
Vai ne? Ak dievs.
Labi, interesants fakts. Trešdaļa sieviešu pēc 60 ir atraitnes.
Un Superbola svētdienā pārējās 2/3 vēlas būt atraitnes.
Es zaudēju vīru 45 gadu vecumā.
Viņš nomira tikai 60 gadu vecumā, bet es pazaudēju viņu "IKEA". "Kur ir?"
Viņa smejas par nāvi.
Mīnuss: jā, viņš ir miris.
-Pluss: droši vien viņa māte arī! -Kas notiek?
Biju pārāk aizņemta ar sērošanu un nepamanīju, ka nāve kļuvusi smieklīga?
-Mīnuss: viņš ir miris. -Kerij! Tu atnāci!
Esmu šokā.
Mediju Tomasu būs grūti pārspēt.
"Kāpēc tu skaties tās blēņas?"
-Es uzstāšos pēc viņas? -Jā. Nāc līdzi.
Mīnuss: miris.
-Aši. Nāc. -Pluss: saldējums vakariņās!
Mīnuss: miris.
Manā grāmatā nav smieklu. Varbūt kāds sarkastisks smaids.
Tu esi komiķe. Izdomā man kādu joku.
Nē. Nē, vecenīt. Pēdējā laikā neko smieklīgu nespēju izdomāt.
Ar ko lai mēs satiekamies? Neviens vairs nav palicis.
Vīrieši nobeidzas ātrāk nekā puķes no lielveikala.
-Tava kārta. -Skumji.
Beigtas, vēl nenopirktas.
Ak dievs, es būšu superciklons.
-Lūdzu, man vajag vienu joku. -Labi.
Tās preces bija smieklīgas. Varbūt...
"Atraitnes brīnumnūjiņai" nav mūža garantijas
tāpat kā manam vīram.
-Labi. Ļoti labi. -Labi. Nu tad.
Patiesībā viņu man atgādina viss.
Tikai ne tas vibrators, jo, ja man ir orgasms,
tad tas nav mana vīra nopelns.
-Velns! -Nē, viņa neminēja vibratora nosaukumu,
jo tieši tas ir smieklīgs.
-Vēl var izdoties. -Paldies. Es jūs mīlu.
Pērciet grāmatu "Saldējums vakariņās" un atcerieties, viņš ir miris...
Bet tu ne!
Priecājos aicināt uz skatuves mūsu galveno referenti.
"New York Times" bestselleru autori un vienmēr asprātīgo Keriju Bredšovu.
Es neesmu asprātīga.
Satriec viņas. Jā! Tev izdosies!
Labdien!
Jēziņ, nebūtu bridusi tādu gabalu pa sniegu,
ja zinātu, ka "Atraitnes brīnumnūjiņu" var dabūt iepriekš rezervējot.
Tagad mazliet palasīšu savu grāmatu "Mīlēt un zaudēt".
Vispirms, Liza, paldies, ka ieradāties šajā sniega apokalipsē.
Kā saka mans tēvs dramaturgs:
"Izrāde jāspēlē pat vienam cilvēkam."
Parunāsim par jūsu filmu "Pirmā, bet ne pēdējā".
Jūsu varones, trīs melnās sievietes, ir iespaidīgas figūras.
Kāpēc jūs izvēlējāties tieši viņas?
Paldies, Dženifera.
Nolēmu sākt ar sievietēm,
kas sagrāvušas barjeras biznesā, izglītībā un tieslietās.
Sievietes, kas rīkojās, kad pasaule teica:
"Nē, tu nevari.
Nē, tu nedrīksti.
Nē, tu to nedarīsi."
Man ir meita. Gribu, lai viņa un visi mūsu jaunieši uzzina
par neapdziedātajām varonēm, kas cēlušas Ameriku.
Jūs droši vien vācāt materiālus vairākus gadus.
Ziniet, astoņus gadus.
Man ir vīrs un trīs bērni, tāpēc brīnums, ka nevajadzēja 18.
Labi.
Bet...
man bija svarīgi uzņemt šo filmu,
jo tik daudz melno sieviešu joprojām katru dienu dzird "nē".
Es ceru,
ka šī filma kalpos kā uzmundrinājums doties tālāk,
ja viņām nav tā veicies ar ģimenes atbalstu kā mums.
Mammu, liels paldies.
Tā, atnesu dažādu veidu komplektu.
Klasiskais, plānais, rievotais.
Sildošo labāk nelieto, jo tev tur lejā ātri metas izsitumi.
-Ir auksts un sniegu pūš iekšā. -Labi.
-Paldies! -Labi.
"Domāju, ka ar laiku manas bēdas sarausies.
Tās neaizņems katru manu collu.
Bēdas tā arī nesarāvās, bet es augu un augu,
līdz kļuvu tik liela, ka bēdas sāka šķist mazākas.
Un tad es sapratu, ka ir laiks.
Cilvēks nesāk jaunu dzīvi tāpēc, ka ir gatavs,
bet tāpēc, ka izaudzis no savas vecās ādas."
Sveika, Kerij! Medija Tomasa.
-Protams. -Tas bija izcili.
Paldies.
Gribēju pateikt paldies par jūsu grāmatu.
Man ļoti patika.
Laikam man vajadzēja kārtīgi izraudāties, saprotat?
-Tā ir. -Protams.
-Mums vajag. Paldies. -Nāciet.
-Pārdosim kādu grāmatu. -Četros atgriežamies šeit.
Laikus iestājieties tualetes rindā, jo tā būs gara.
Šeit taču ir tikai sievietes.
-Kerij, vecenīt, tu biji satriecoša. -Paldies, ka atnāci.
Nē, nē, paldies tev.
-Par ko? -Par skatu no malas.
Jums visām nomiris mīļš cilvēks,
bet jūs esat gatavas smieties, dzīvot tālāk.
Man nomira tikai mans ego.
Lai cik vārīga es jūtos, man arī jāvelk sava pakaļa tālāk.
Labi. Labi.
-Iešu pārdot kādu grāmatu. -Labi, es slēpošu mājās.
-Atā! -Atā! Sazvanīsimies.
-Sveiki! -Labdien!
Čau!
Sveika! Ko tu te dari?
Beidzu mazgāt veļu.
Kur ir Breidijs?
Bārā. Piešķīru viņam dažas maiņas.
-Viņš tagad strādā bārā? -Jā. Viņš strādā bārā.
-Tev ir iebildumi? -Nē, nemaz. Vienkārši tas ir jaunums.
Paklau, es gribēju aprunāties ar tevi.
-Kā veicas ar dzīvokļa meklēšanu? -Nekā. Neko nevar atrast.
Es nepārcelšos.
Kā tu nepārcelsies?
Tu psihoterapijā apsolīji, ka atradīsi dzīvokli.
Jā. Es meloju.
Un ko tālāk? Es nespēju tā dzīvot.
Braukt šurp, mazgāt veļu, nest Breidijam zāles,
tīrīt no ledusskapja sapuvušas ekopārtikas atliekas.
Tu solīji atrast dzīvokli, tāpēc es...
Šī ir mana māja! Mana māja.
Tiešām?
Pasaki to hipotēkai, kas noformēta tikai manā vārdā.
Es to uztaisīju! Šo virtuvi!
Es to uzbūvēju!
Te bija miskaste, pirms es te visu izdarīju.
Es te visu uztaisīju!
Šo grīdu, kamīnu, sūda grāmatplauktu, tu...
Tas viss ir mana māja. Mana māja.
Tu negribēji pārcelties uz Bruklinu.
Tu negribēji mani un tu negribēji Breidiju!
Tāpēc ej tu meklēt citu dzīvokli un pazūdi no mūsu dzīves!
Piedod.
Piedod, Miranda. Lūdzu.
-Tu nedrīksti tā aiziet. -Ak dievs!
Es nedomāju to, ko teicu par Breidiju. Tu pārsteidzi mani nesagatavotu.
-Mēs neesam tādi. -Es nevaru. Nevajag...
Mēs neesam tādi. Skaidrs? Lūdzu.
Tu nevari raudoša kāpt metro.
Paliec te pie manis. Labi? Līdz nomierināsimies. Lūdzu!
Lūdzu!
Es nevaru...
Briesmīgi, ka es tevi tik ļoti sāpināju.
Es zinu.
Kaut es varētu kaut ko izdarīt, lai mēs tiktu pāri...
Kas tas ir?
-Kas tas ir, Stīv? -Nav tā, kā izskatās.
Izskatās, ka tev bijis sekss mūsu gultā. Vai tad tā nav?
Nē. Nu, varbūt.
Es uzminēšu. Meitene, kas ēd ekopārtiku.
Tu nepirktu organisku pārtiku, ja negribētu atstāt labu iespaidu.
Kaut kas neticams.
Neticami, tu mēnešiem staigāji sadrūmis, tēloji upuri,
ļāvi man mazgāt veļu un traukus,
un pats tikmēr jau ņēmi priekšā citu!
Kurš teica, ka esmu upuris? Tās ir tavas iedomas.
Tu dzīvoji tālāk, es arī. Neesmu nekāds sūda upuris.
Lieliski. Es kļūdījos.
Tu neesi upuris.
Labi, jo es ļoti uztraucos, ka tu nedzīvosi tālāk. Bet zini ko?
Tas jau ir noticis. Tāpēc... man prieks par tevi.
Prieks par mums. Tik tiešām.
Labi. Izbaudi
savu vietējās izcelsmes organisko seksu,
un es sākšu gatavot šķiršanās dokumentus.
Par mani neuztraucies,
es šovakar metro neraudāšu.
-Čau! -Sveika!
Ak kungs, nesaprotu, kā mēs ar Stīvu
no mīlestības nodzīvojāmies līdz šim murgam,
bet mums noteikti vajadzēja šķirties daudz agrāk,
kad vēl bija cerība palikt draugiem.
Ak dievs.
Nu, to...
Apmēram to pašu es domāju par mums abām.
Spriežot pēc tā, kā ir tagad,
diez vai kļūs labāk.
Jā.
Nekļūs.
Divas šķiršanās viena pēc otras.
Es esmu nepārspējama.
Un tā vienkārši es sapratu,
ka dažām attiecībām jāpaliek pagātnē.
...iedomājos, kā tev iet. Kā tad tev iet? Ceru, ka atbildēsi.
Bet dažām ne.