Vad gör du? Passa!
IDAG (UNGEFÄR)
Vad är det?
Vad i helvete! Hörni!
Din jävla ostkuk. Pederast.
Din jävla skithög.
- Inte mitt kvarter! - Ta det lugnt. Jag ska...
Hej. Jag behöver något att skriva med.
Något som är platt eller nåt.
Du kan ta den här om du vill.
Ja!
Strålande.
Bli inte arga om ni läser det här.
Jag har rest tillbaka i tiden.
Oroa er inte. Allt är under kontroll, bortsett från några fadäser.
Ni ser att jag har skrivit
att jag har skrivit på skräp.
Hej igen.
Jag vill satsa på sport.
Pengar på hockey.
- Här är mina pengar. - Okej.
Det är ett kontextproblem.
I vissa situationer behöver man inte svaren
Man måste visa handling.
Jag känner inte till det.
Du kan även använd pengarna till bussen.
- Va? - För att ge dig av.
Det är nog den stora skillnaden. Inget är enkelt.
Allt är skapat för att vara frustrerande.
Det här är en busshållplats, va? Bra.
En stor dag. Det är bär.
Allt är Jake.
Inte? Okej.
Finns det fortfarande bibliotek?
Visste ni att de tryckte böcker
under 1900-talet? Det finns så många.
Tydligen gjorde de dem så dåliga
att alla löstes upp. Otroligt.
Ingen dålig metafor för hela århundradet.
Jag verkar ha missat många händelser.
Stora delar av mina studier är om sånt som redan har hänt.
Och det är inte så imponerande.
Jag hade chockerande låg kunskap
om så kallat användbar information.
Jag kan få det att funka.
Vi stänger snart.
Vi ska snart stänga.
Okej.
Jag ska fatta mig kort.
Om du hittar det här finns fler lappar
häromkring samt andra överraskningar.
Allt blir tydligt.
Lita på planen? Det finns en plan.
Vördsammast, Casper.
Sir? Sir? Hej.
Jag ska be dig gå härifrån.
Jag behöver mer tid. Kan du komma tillbaka sen?
Jag måste föra ut dig.
Det är kläderna, va? Eller är det lukten?
Det är för att du sov här. Det är inte tillåtet.
- Även på grund av lukten. - Jag förstår.
Vi är justa.
Men du har begått många fel.
- Är det våra... - Ja. Nej.
- Okej. - Tänk inte på det.
Det finns en plan. Du är en del av något.
- Tack. - Schyst.
Schyst. Men, jag... Okej.
- Hejsan. Jag vill ha en bit. - Fem dollar.
Jag vill ha maten för noll dollar.
Inget är gratis. Gå vidare.
Holly!
Öppna! Du måste prata med mig.
- Vill du öppna? - Öppna dörren, subba.
- Fan! - Jösses. Hej, antar jag.
- Hej, Alana. - Små svin!
Fascister. Nazister. Fan!
- Det låter kul. - Ja.
Det hade varit trevligt med hjälp.
Jag ska se till att de får sparken.
- Du kan glömma dina jävla royalties. - Det glittrar som fan.
Jävla subba.
Det börjar bli för mycket, men det var kul.
Det är okej.
- Ring mig. Okej? - Ja.
Bara en puss på kinden?
Hej då, dreadlocks.
Var inte elak.
Du brukar plocka hem bättre.
Inte Holly för två år sen.
Holly för två år sen var kanske fördomsfull.
Du skulle ha kommit i dag.
- Man ska dyka upp. - Jaså.
Men det betyder inte att du har rätt.
Okej, förlåt. Jag är bara hungrig.
Vem fan är det?
Det är han. Kom igen. Upp med dig!
Han går.
Nu går han.
Deprimerande nachos.
Det borde vara olagligt med äckliga
i sena kapitalismen.
I utbyte mot våra själar.
Jag ger dem bara till nån som...
Hej. Vill du ha trista majschips?
Ja tack. Wow!
Jättegoda.
De är inte så goda, men hugg in.
Fräcka kläder. Var köpte du dem?
I framtiden.
- Jag menar allvar. - Jag känner till det.
Det är ett band. Finns de nu?
Jag ska stå i dörren när de spelar i kväll.
Fantastiskt!
Nej.
Hänga med?
Vi ska ta en kort paus. Vi ses snart.
Hej, Casper.
- Är det en cigarett? - Ja.
Wow! Ha inget emot det.
Ja. Tack.
Fan.
- Går det bra? - Ja.
Det finns alltid en dålig.
Jag måste ha...
- Mår du bra? - Ja. Coolt.
Mycket coolt. Ja.
Det är en bra tid att se bandet.
Ja, jag gillar dem.
Jag menar, de är bara bra nu.
- Va? - De är rätt dåliga.
Nästa platta är inte dålig, men lite sämre.
Sen turnerar de inte.
Nästa gång som de spelar så här
är det rätt pinsamt.
De är mer kända, men musiken är kass.
Ett kreativt sätt att snacka skit om musik.
Snobbism. Bra jobbat.
Jag är inte stöddig.
- Jag är ingen skitstövel. - Jaså?
Det är en unik kväll. Njut av konserten.
För i framtiden får folk en sämre version.
En lina?
- Knark? - Ja.
Ta det lugnt.
Alana kommer inte förlåta mig.
Jag fattar. Kör på.
Jag ska vara tyst.
I framtiden, om 30 år
är det här lagligt.
"Du kan ta det." Alla typer av knark.
Jag fick aldrig chansen.
Men det här är riktigt bra.
Bra, men du är inte från framtiden.
Det är jag.
Jag måste erkänna
att möjligheterna är bra.
Man kan inte åka runt, va?
Bara bakåt.
CBGB på 70-talet skulle vara grymt.
Men att leva på 80-talet som queer och svart med vagina.
- Nej tack. - Inte bra?
Nej.
Sen Alana på 90-talet.
Skulle Missy ens gilla mig?
Missy Elliott.
- Jodå. - Skulle hon?
Jag tror det.
Men sen all skit.
Sen kommer all skit efteråt.
En intressant syn.
Om jag är ärlig
Jag vill inte ens döda baby-Hitler
eller skallknulla David Duke.
- Sa du skallknulla? - Typ...
- Jösses! - Nynasse.
I hans ansikte.
Nej, gör inte det.
Det är för slitsamt.
Att göra något som skulle spela roll.
Ja.
Gör det mig dålig?
Du är inte det.
- Du gav mig nachos och knark. - Men det räcker inte.
Det borde räcka,
men jag är inte bra på nåt.
- Det är illa. Jag vet inte. - Lägg av.
Du är bra på saker.
Jag brukade bry mig mer. Mycket.
Men varje gång som jag hittar nåt att bry mig om,
får jag reda på något
som gör att rörelsen, eller personen, är skit.
Punkare är nazister.
Vita är nassevåldtäktsmän.
- Allt är en fälla. - Nassevåldtäktsmän.
En nasseväldtäktsmänfälla.
- Chockerande. - Ja.
Inget är bara bra.
Om jag skulle berätta att allt kommer att lösa sig?
Du behöver inte ha en dålig känsla.
- Det låter falskt. - Håll den här.
Jag ska säga en sak.
Jag sätter mig som seriös.
Ja.
- Nu så. - Okej.
Ser du mig?
Det kommer att bli mycket bättre. Jag lovar.
- Menar du det? - Ja.
Det finns en plan.
Du behöver inte oroa dig. Pressen är borta.
- Bevisa det. - Om jag gör det...
Får jag sova på din soffa, då?
Snälla.
Jag behöver nånstans att sova.
- Visst. - Jag ska bevisa det.
Klockan?
- Två kanske. - Allvarligt?
- Jag vet inte. - Vi måste gå.
Jag ska bevisa det.
Nej, ta den.
Jag ska bevisa det.
Kom!
Fan!
- Är det bra? - Ja.
Jösses!
- Det här stället? - Ja.
Okej.
Vi sätter oss i det här båset.
- Otroligt att vi är här. - Vad är planen?
Där är han. Det är han.
Jag vet allt om honom. Kolla.
Hej.
Han kommer hit.
Vad vill du ha?
- Hej, Percy. - Ursäkt, men har vi träffats?
Nej. Nu har vi gjort det. Hur går det med teckningarna?
Har du sålt några än?
Jag vet inte vem du är.
Jag beklagar.
Vi kan ta två koppar kaffe, tack.
Vad fan var det? Vem är han?
Han är okänd nu, men efter sin död,
upptäcker folk hans verk. Han är konstnär.
Han ritar serier. Han är en äkta kulthjälte.
- Han blir en postumt. - Okej.
Är Gustav-killen även nån annan?
- Gustav? - Ja, katten.
- Den brandgula katten. - Det låter inte bra.
Han är duktig.
- Okej. - Populär bland nihilister.
- Spännande. - Tack, Percy.
Fina verk.
Förändrar du inte verkligheten?
- Genom att existera. - Självklart inte.
Du dödar fjärilar och världen upphör.
Jurassic Park och skit.
Vet inte.
För varje litet beslut.
En ny verklighet
med oändliga tidslinjer?
Nej, det är trams.
Det finns bara en tidslinje och en verklighet.
Ingen väv.
Det är en lös klump av verklighet.
Små förändringar kan ske.
Men den lösa klumpen stelnar över förändringarna.
Sen fortsätter tiden.
- Stelnar? - Jag gillar ordet.
Bara viktiga saker spelar roll. Som liv och död.
Stora kulturella förändringar eller politiska saker.
- Hur mycket är klockan? - 02.13.
Perfekt. Titta ut. Tänk på ordet bollar.
- Nu så. - Ja.
Tre, två, ett.
Kom igen.
Nedräkningen var kanske att ta i.
Strunta i nedräkningen. Det inträffar närsomhelst.
Jag räknar ner igen.
Tre... Nej, jag gör det inte.
Men det inträffar närsomhelst.
Det här var kul, men jag tror...
Ja!
Förklaringen är tråkig.
Det är last som lossnar från ett fraktflygplan.
Men märkligt. Folk kommer ihåg det.
- Vad i helvete. - Ja.
Vad sa jag?
Vad försöker du säga?
Är jag ett skämt?
Vilket ögonblick.
Där. Det är containern.
Det gör honom upprörd.
Tack!
Jag bryter mot flera privata regler.
Om du försöker döda mig,
så kommer jag att döda dig.
Ja, det är helt i sin ordning.
Jag har flera knivar.
- Du vet. - Jag hajar.
Hur ser jag ut?
Vet du allt som jag kommer att säga?
Nej.
Vet du alla samtal från 1847?
Eller vet du lite olika fakta
- från den tiden? - Inte ens det.
- Vad vet du? - Det är invecklat.
Mycket information försvinner med tiden.
Långsiktigt dataförvaring är ni inte direkt bra på.
Jag får gå på digitala rester och metadata.
Mycket specifik statistik,
siffror och nummer i ett litet sammanhang.
Som att studera en karta med mikroskop.
- Som ett jobb? - Jag letade.
Sen satte jag ihop dem för att skapa en bild.
Tar du med dig saker i tidsmaskinen?
Nej.
Det finns inga tidsmaskiner.
Vad reser du med?
Det är en egenhet.
Ett litet svart hål, som inte är det.
- Som en portal? - Nej.
Vet du vad? Ja. De är mycket reglerade.
Den första dyker upp om 50 år.
Långt uppe i norr. Alla åker till den här tiden.
- Kommer de till den här tiden? - Ja.
- Inom ett par årtionden. - Är inte det speciellt?
- Hit? - Vet ej.
Okej.
När man åker genom en portal
kan man inte ta något organiskt. Inget som kan ruttna eller rosta.
Inga lufthål. Ingen teknik. Inget som kan avslöja vem du är.
Jag skriver mycket på händerna.
Anteckningar på händerna och minnet som är sämre.
Ja, jag skriver mycket.
- Som sportresultat? - Du!
- Förlåt. - Jag måste vara försiktig.
Ja, idrott. Jag vet vilka lag som vinner i baseboll
och ishockey och den andra i påföljande 20 år.
Påföljande 20 år?
Jag trodde att det kunde vara bra.
- Absolut. - Är det?
Ja, privata vadhållare, onlinespel.
Slutspelet är snart.
Vet man hur det går,
kan vi tjäna mycket pengar.
- Vet du hur man gör? - Ja.
Lätt för jag är en människa.
Jag har id-kort och kreditkort.
- Det låter fantastiskt. - Vad mer?
Jag har lottoinformation.
Ja! Grymt! Vi måste skåla på det.
Vi måste vara försiktiga.
Inte för mycket.
Inget som är avgörande.
Får du inte berätta det här?
Jag borde inte berätta det.
Du skulle ha haft en annan plan.
Det är planen. Steg ett. Tjäna pengar.
Jag tänkte inte på det.
- Vad är nästa steg? - Rädda världen.
- Skönt att någon gör det. - Skål.
Känner du till följderna?
- Betalning. - Du kan tjäna mycket.
Bli rik.
Känd.
En person som tjänar så mycket
och bidra till stora förändringar.
Men det kan du inte. Så här ligger det till.
Du behöver inte tänka på pengar, men måste glida med.
Du får inte sticka ut.
Var anonym.
Och lev behagligt resten av livet.
Klarar du av det?
Ärligt talat, låter det härligt.
Då säger vi det!
Finns det fler av dig? Nån som följer efter dig?
Nej, det betvivlar jag.
Hallå!
Välkommen!
- Statis eller Statisk? - Ja.
- Tack. Kan du upprepa det? - Stasis eller Statisk?
Jag är redo. Visa vägen.
Jag tänkte det.
Hallå!
- Sitt inte uppe. - Ja, Doris.
- Jag klarade det. - Hallå!
Stasis eller Statisk?
Vänta. Vänta.
Okej. Var är jag?
-Ha den äran -Vad är det?
Ha den äran
Ha den äran, kära Doris
Ha den äran till dig
-Ha den äran till dig -Okej.
Kompanjonmodul av.
Radera den jävla filen.
- Hallå! - Fan!
- Ja.
Spring, sjuka pervo!
Lämna mitt kvarter!
Kan jag hjälpa dig?
- Nej. - Flytta på dig.
- Jag måste hitta honom. - Lyssna på mig.
Jag struntar i vilken kurragömmasexlek
ni leker, men det är mitt kvarter.
Mina barn ska inte se det.
Dra härifrån och kom aldrig tillbaka.
Fattar du, damen? Fattar du?
Ja, jag fattar, sir.
- Bra. - Förlåt.
Kan du hålla den här?
- Hallå! - Vad fan var det?
Som jag trodde. Blått. Ditt liv är inte av vikt.
Dra åt helvete.
TRE MÅNADER SENARE
Efter en otrolig vändning,
har Edmonton knappt 30 sekunder på sig att vinna.
- En pass. En ny passning. - Kolla.
- Mål! - Va?
- Fan! Såg du? - Helt jävla otroligt.
Jag älskar sport nu. Herregud.
SKITEN MITCH
Hej, Mitch. Det är Holly.
- Ja... - Vet du vad det innebär?
Löning! Vet du varför jag alltid vinner?
För jag har kunskap från framtiden. Fan!
Det galna är att allt går rätt bra.
Det är vad alla vill höra.
Jag har alltid haft svår med folk,
men det är speciellt
när man vet att det ska ta slut.
Det är lättare när båda vet att det kommer att ta slut.
Även tryggare.
Man kan få deras saker efteråt.
Det finns mycket fint.
Jag vill ge dem till min son.
- Man har gillar inte dem. - Vi tar en titt.
Wow!
Jag vill bara att nån tycker om dem.
Låt mig ta dem,
så blir de det.
Väldigt mycket.
Berätta mer om framtiden. Berätta något fint.
Mat till exempel. Mikro-agrikultur.
Alla kan odla nästan allt
i ett rum, så maten tar inte slut.
- Underbart! - Det är bra.
- Vad är det? - De är Cathys.
Studier från när hon forskade.
- Hon studerade insekter. - Det här är verkliga,
observationer med kontext.
Precis vad vi saknar.
Jag har besökt tre ställen.
Du, Betty, är min bästa partner. Det är dynamit.
Du borde träffa en fin flicka.
Det är inte så lätt. Jag är lite svår.
Det säger alltid män.
Den typ av människa
som skulle ta att jag är från framtiden
är kanske inte den jag vill leva med.
Jag menade inte du.
Jag gillar ditt sällskap. Du är annorlunda.
- Så klart för jag är döende. - Nej.
Säg det inte så.
Tack för allt, Betty.
Du är mycket trevlig.
- Vi ses igen. - Självklart.
Hej då.
TELEFONKIOSK INKOMMANDE SAMTAL
- Hur hittade du en telefonkiosk? - Det finns 803 stycken.
Jag vet var alla är.
Bra, mästaren.
Restaurangen om en timme. Ta med saken.
Ironiskt att du har taskig tajming.
Jag tycker inte det. Vi ses snart.
- Det vanliga. - Tack. Hur mår Percy?
- Han verkar sliten. - Du är besatt.
- Han mår bra. - Inte så länge.
- Va? - Inget. Jag sa: "Gott."
- Du har den. - Ja.
Wow!
Du är nu ägare till en portabel röntgenmaskin.
Häftig.
Vad ska du ha den till?
- Steg två. Rädda världen. - Just det.
Jag har en plan.
Jag kan inte berätta.
"Du får inte veta för mycket.
Berättar jag mer så kan det få hemska konsekvenser."
- Jag gjorde inte så. - Jo.
- Du gjorde så här? - Sa jag "hemska"?
- Okej. - Jag har något annat.
En mobil med betalkort. De används mest av barn.
Du behöver inte använda telefonkiosker
som en langare på 90-talet.
- Och... - Schyst.
Inte illa, va?
Och i morgon är det lotto.
- Det funkar. - Ja.
Ja.
Ett liv utan att jobba passar mig.
Bra. Det är härligt.
Jag har nåt som du ska göra.
Ja.
- Vad du vill. - Okej.
Kan du lämna det här till Betty Chambers?
Hon bor på vårdhemmet Better Horizon.
I morgon innan lunch.
Ju tidigare, desto bättre. Före lunch.
Jag vill inte
men i morgon har jag ett besök.
Jag har väntat länge på det.
- Mycket kryptiskt. - Mycket.
Fan!
Tack.
Vänta. Här?
Ja.
Det är mitt i ingenmansland.
- Jag släpper dig här. - Ja.
- Jag kommer inte tillbaka. - Perfekt.
Okej. Jag kör nu.
Kör härifrån.
Casper. Har pengar.
Ja. Ok.
- Hej, Chuck. - Hejsan.
- Snygg röd låda. - Tack, Chuck.
Det här räcker för nästa månad.
- Plus lite mer. - Tack, broder.
Du har sökt, va?
Ja, jag försökte igen.
Jag grävde djupt. Jag hittar alltid något.
Jag hittade inte något. Inga personnummer eller bilder.
Helt utanför nätet. Herrejävlar.
Imponerande. Berätta.
Jag önskar det.
Men jag ha ditt namn på markrättigheterna.
Okej, men nån gång måste du berätta.
Innan de ger oss mikrochips.
- Det blir aldrig av. - Det kan du säga.
- Jag undrade... - Titta inte.
Fan! Jag tar mina pengar och drar.
Jag vill inte snoka.
Privatlivet är heligt. Jag tror på det.
- Jag respekterar vårt avtal. - Det uppskattar jag.
Men...
Vad fan gör du?
En befogad fråga.
Har du hört om kärnsemiotik?
- Nej. - Okej.
Kärnsemiotik.
Idén är att skicka ett meddelande till framtiden
utan språk.
- Som i kinesiska. - Nej.
Utan några ord. Istället något som...
Strålning.
Även lätt strålning från en plats den inte ska vara på.
Det här är din familjs mark.
Och kommer alltid vara. Jag saknar familj.
Jag har ingen identitet.
I de här strålningshålen
lämnar jag något till framtiden.
- Grymt. - Ja.
Det är djupt.
Vad är det?
- Det är privat. - Okej. Fasen.
Om stålarna rullar in
får du gräva ner vilka hemligheter du vill.
Tack.
Här kommer en udda.
Jag har ett möte i morgon.
Det är riskfyllt men spännande.
Jag har planerat länge.
Å andra sidan går det rätt bra.
Jag har pengar. Jag kan köpa en korv när jag vill.
Jag ska nog följa planen
och strunta i mötet. Vad tycker du?
Jag hade en teori att du var före detta militär.
Blackwater eller nåt.
Det låter nåt.
Du är alldeles för smygfet för det.
Nu tror jag att du är en gentlemmantjuv.
George Clooney-typen.
Du pratar om den sista stöten.
Det är ett bankrån, va?
Om det är det, ska du göra det.
Man ska våga göra saker. Åt helvete med banken.
- Ja. Åt helvete med banken. - Ja.
Det är inget bankrån.
Det säger du, broder.
Okej.
Okej, Percy. Nu gör vi det.
Stiligt. Du har nog fått stelkramp nu.
Ska vi lämna in lotto? Det är snart lunch.
Fan!
Jag ritade honom när jag var nio.
Min lärare mr Whitaker sa att den var fin.
Min första komplimang.
Jag fortsatte att rita honom.
Det var allt jag gjorde länge.
Jag fick inte godkänt av mr Whitaker på grund av honom.
Han fick mig att må bättre.
Det hade betydelse.
Jag kände att jag betydde något.
Alla tror att de kommer betyda nåt.
Men ingen bryr sig. Ingen är hjälte.
Det här är vi. Det här är jag.
Vi är inte viktiga.
Vi är...
Vi är gummiclowner som studsar på verklighetens yta.
Nej, det är dåligt.
Vilken skitmetafor.
Jag skulle ha repeterat.
Wow.
Percy. Nej!
Hej, Betty. Du bad mig säga när det var dags.
Tyvärr är det i dag.
Jag skulle ha berättat igår.
Det var härligt att träffa dig. Dags att ta farväl.
Förstör alla spår av det här kortet.
För framtiden.
Fan!
Jag har biljetterna. Ska vi gå?
Fan.
Lite rörigt, men vi kan få det att funka.
Jag försökte.
Jag vet. Jag försöker hjälpa dig, Percy.
- Jag är från framtiden. - Du är han i...
Från restaurangen. Jag är stammis.
Vi så gott som kompisar.
Hör här.
- Skjut mig bara. - Jag tänker inte skjuta dig.
Inte ens du.
Den gamla pistolen gör mig förvånad.
- Du hoppar över kanten. - Nej!
Tänk inte på det nu.
Jag vill visa dig nåt. Se på det här.
- Va? - Din, va?
Den rädda kille med cape. Jag är ett fan.
Jag klurade ut vem du var.
Fräckt, va? Så här blir det.
När du har hoppat över kanten, hittar folk dina teckningar.
De förstår. Svårt att förstå, men det är sant.
Vi finns poddar, tryck, bilder och citat överallt.
Till och med graffiti. Dina verk blir nostalgiska.
Det får folk att bearbeta den konstiga världen och förändringarna.
Du inspirerar människor. Det är väl rätt bra?
Wow! Jag ska sätta mig.
Hör här. Jag beklagar.
Jag är mer rättfram än vad jag brukar vara.
Men du hanterar det bra.
Det är nog pistolen.
Jag lägger den på marken. Så där ja.
Pistolen är borta. Titta på mig. Jag är här.
Jag tänkte inte komma.
Om du fick träffa
Gustav-snubben.
- Jag hatar Gustav. - Gör du?
Hur många får avsluta på sitt eget villkor
som okänd och sen bli odödlig?
Inte många. Det flest av historisk vikt
är inte tillgängliga innan de dör. Du är unik.
Så här gör vi. Vi pratar lite.
Det är mest jag nu.
Du får gärna säga något.
Sen fyller vi i din berättelse.
Sen kan du hoppa över kanten
och veta att du har gjort avtryck.
På många sätt.
Förlåt. Men du har gjort ett avtryck
och fått fram sanningar om vår existens.
De flesta som jag har pratat med verkar gilla det.
Hur låter det?
- Om jag inte gör det? - Vad?
Nej! Nej!
Ta det lugnt. Allt ordnar sig.
Vad händer om jag bara går?
- Du kan inte gå? - Varför?
Du måste göra din sak. Alla måste det!
Du ska över kanten.
Jag skulle inte ha kommit hit.
Det var ett misstag. Jag ska gå.
Jag lämna dig. Du får klara dig själv.
Men du ska göra det.
- När jag har gått. - Nej.
Då är vi tillbaka på ruta ett. Vänta.
Ett långfinger.
Vad fan betyder det? Nej, Percy.
Sluta!
- Snälla. Förlåt. - Det var dumt, va?
- Förlåt. - Jag har gjort uppoffringar.
Varit försiktig.
Typ.
Du kommer att förstöra det.
- Det ska hända. - Nej.
- Jag beklagar. - Skjut honom.
Herregud! Det går inte.
Fan.
Känner du till spanska aristokratin
som skickades till Sydamerika på 1800-talet?
Jag tror det.
De skulle bli rikets fasad,
upprätthålla lagen och bringa ordning.
På den tiden kunde man inte åka fram och tillbaka.
De stannade där.
De hade allt de ville.
Alla pengar i världen.
Land, tjänstefolk och...
Men de kunde inte åka hem.
Bara träffa någon
som pratade samma språk eller hade samma...
kulturella bakgrund, så att säga.
Det var en stor ära, men en stor börda.
Det låter ensamt.
Ja.
Vad fan är det?
Om chefen vet rätt rad
så kan du väl köpa den?
En av den som köptes där i dag
är vinsten, så vi måste köpa alla.
INKOMMANDE RÖSTSAMTAL
- Han är inte min chef. - Okej.
Vad menar du?
Jag tycker att det är udda.
Du litar på en vit snubbe
som ringer och tar risker för.
Vet du vad hans syfte är?
Har du tänkt över det här?
Förlåt. Jag säger det bara.
Vet du vad jag har gjort?
Byggt upp ett system, Alana.
Jag har vadhållare.
Jag har kreditkort som satsar utomlands.
Jag har lesbianer
och har satt ut tider och platser
att köpa skraplotter på.
Jag har aldrig byggt upp något. Nu får jag betalt.
Vad bra.
Det är värt att ge upp allt.
Vi kan inte sälja rika kvinnors moderkakor.
Det är inte allt en doula gör.
Det är bara en kuliss. Ett spel.
Som alla marscherna.
Alla möten.
Vi kan säga att vi var där.
Bara för egot.
Jag är less på det. Jag behöver inte det längre.
Gratulerar.
CASPER INKOMMANDE SAMTAL
- Vad är det? - Jag behöver dig.
Var har du varit?
Jag ska berätta.
Det är viktigt.
23 Woods Ave nu, om du kan.
Okej, jag är snart där.
Du vann.
Där är du, din lilla jävel.
Tredje våningen. Rum 302.
Ja, här uppe.
- Tack för att du kom. - Vad händer?
Inget har hänt någon.
Jag behöver din hjälp med det.
Du är en tråkig tidsresenär.
Kan du berätta mer?
- Vem bor här? - Ha öppet sinne.
Jag är tillbaka, Percy.
Vad fan.
Där är du. Jag tog med en vän.
- Minns du honom? - Hej.
Han försökte döda mig.
- Va? - Lägg av, Percy.
Du försökte döda dig själv.
- Jag räddade honom. - Är det en pistol?
Ja. Få inte panik.
Jag ska ta upp den sakta. Var lugna.
Jag lägger den på bordet. Så där.
Där ligger den på bordet.
Vi måste lösa det här.
Kidnappade du honom?
Nej. Nicka inte, Percy.
Det går inte hemma.
- Jo! - Nej då.
Jag måste kolla upp det.
Men vi måste göra oss av med honom.
- Nej! - Fan!
- Nej. - Jag sa till dig.
Han vet.
Fan ta dig. Inte okej. Jag har blivit ett redskap.
Vet du vad som händer
om jag gör inbrott hos en vit?
Jag har troligen lämnat spår överallt.
De kommer att hitta mig med en sån lila lampa.
Vad tänker du?
Inte min starka sida.
Jag behöver din hjälp. Han ska inte vara här.
Det här kan vara slutet för oss båda.
Kanske för alla.
- Vill du döda honom? - Nej.
Övertala honom att han måste dö.
Nej.
Jag försöker göra det rätta.
Nej.
Jag ska rätta till dina misstag.
Jag träffade Betty.
- Hon var död. - Vilken tid?
Innan lunch, som jag sa?
Jag var kanske lite sen.
När nån från framtiden
säger något viktigt, så är det det.
Det är kanske ett tecken.
- Vad? - Ett tecken.
En möjlighet. Världen är körd.
Kolla på stället. Vi kanske kan hjälpa honom.
Det är chansen på att börja göra ett positivt avtryck.
Motsatsen av det jag sa var lika viktigt.
Du vet att det löser sig.
Kanske för att du berättade.
Jag är kanske lösningen. En loop eller nåt.
Nej, det är du inte. Jag är helt säker.
Det kan vara en loop.
Det är det inte.
Vet du varför jag litar på dig?
Du är inte betydelsefull.
Det som du gör kommer aldrig få följder.
Det är bra för mig.
Det är viktigt.
Jag hjälper dig.
- Ja. - Det här är sjukt.
- Vi ska inte döda någon. - Okej.
Bara han dör.
Jag kan tänka på andra saker.
Vi kan köpa en biljett
och be honom vara tyst.
Det är för riskabelt.
Jag behöver förslag.
Jag vet. Vänta.
Chuck. Kom hit nu!
Vi måste åka. Det är nog smart.
Vi tar Percy till min bunker.
- Vi klura ut något där. - Fan!
Percy! Du har nog råka låsa dörren.
Hallå?
Har han en fast telefon där?
En telefon? Percy!
Vi vet att du har en telefon. Lägg på.
- Percy Sullivan? - Ja.
Det är ni. Jag är så glad att ni inte är död.
- Är du? - Ja!
Han ringer nog till polisen. Vi måste sticka.
Vem pratar du med?
- Var inte en hjälte? - Percy.
- Vi kan lösa det. - Jag beklagar.
- Ska vi någonstans? - Ja.
Här. Tack. Perfekt.
Okej. Kom igen.
- Är det din bil? - Nej. Kom igen.
Är inte det konstigt?
Det kan vara nån som kissar.
Tänk inte på det. Kom.
Det minskar inte fruktan att du ska döda mig.
- Det är lugnt, Percy. - Vi är snart framme.
Vi klurar ut nåt.
Chuck!
Se vem som är här.
- Vad har du gjort? - Du har haft
sexslavsdräkten på min pappas mark.
Du har lockat hit CIA.
Vad snackar du om? Vi är vänner.
Percy! Nu!
- Nej. - Jag dödar dig.
- Stasis eller Statisk? - Är du hemifrån?
Hallå!
- Stasis eller Statisk? - Jag kan inte kodordet.
Jag vet att det finns ett, men kan det inte.
Det är ingen fara. Jag lovar.
- Varför är du här? - Sluta.
- Vad har du gjort? - Inget.
Sluta slå mig.
- Hur tänker du stoppa det? - Vad menar du?
Vad menar du?
- Nej. - Vad fan är det?
Hallå!
- Vad fan. - Nej.
Du har en plan. Du har pratat om den.
- Vad är planen? - Jag var uttråkad.
- Va? - Uttråkad.
Jag hade inget att göra hemma.
Det kunde vara coolt att åka till 2000-talet.
Inte lika coolt som 1900-talet.
Jag råkade hitta en portal.
Istället för att anmäla det, åkte jag.
Jag hade ingen att ta farväl av.
Jag har inte förändrat något.
Nej, men du bor i ett skyddsrum som en terrorist.
Ja, det är utanför nätet. Utom fara.
Ingen kommer till hans tomt
tills en tjänsteman upptäcker obetalda skatter.
- Och hans lik. - Va?
Jag har inte prata med någon ordentligt
som inte var på väg utför. Förutom Holly.
Men hon vet inget.
Hålen och strålningen. Du berättade för alla.
Folk lyssnar när man säger att man har en plan.
Min plan var att ha kul.
Och bevara bortglömd konst och historia.
- Samlarobjekt. - Allvarligt?
Var det planen?
Att lämna ditt liv och åka hit
och bara tramsa runt och samla på saker?
Vilken typ av psykopat gör så?
Jag.
Jag fattar inte.
Mitt liv hade inget syfte. Jag var uttråkad.
Allt gick bra tills Percy klantade till det.
Jag försökte fixa till det.
Jag kunde inte göra det.
Det är rörigt, men Holly har inte gjort något.
Vad är...
Det är meditation i framtiden.
Det är new age. Det är knäppt.
Man försätter sig i trans.
Håll tyst!
Håll tyst.
Det faktum att du är här
gör att du har fattat samma beslut.
- Är det nån skillnad? - Jag har ett uppdrag.
Jag ska vara här.
Jag bestämmer över hela distriktet.
Och stoppa såna som du.
Du är ingen terrorist.
Du är värre än så.
Jag ska inte stoppa såna som du för vi trodde inte...
att det fanns så korkade personer.
Det är en soppa, men vi kan lösa det.
Chuck har hört några saker, men se på honom.
Han har inga vänner.
Dra åt helvete!
- Den här mannen? - Hallå!
Jösses!
- Du är inte terrorist. - Varför dödar du folk?
Det är värre än vad jag har gjort.
Varför det? De kommer att dö ändå.
Konvergensen
återställer så mycket
att allt som hände tidigare
som inte påverkar händelserna
är irrelevanta.
Men det är lång tid tills dess.
Patetiskt.
- Vad är konvergensen? - Varför bo så här?
Varför?
Och lyda alla regler
som inte förändrar något?
- Jag gillar stället. - Vad gulligt.
Våra ledare använder portalerna hela tiden.
Riktiga. Inte en sån kass som du snubblade över.
Stora delar av vårt ledarskap lever innan konvergensen
och lever i lyx.
Hegemonen som anställde mig bor i ett spanskt slott.
- Han jagar människor. - Vad är konvergensen?
Om 53 år, under en åttamånadersperiod
drabbas planeten av stora jordbävningar samtidigt.
Och en solstorm.
Digital information och satelliter slås ut.
Befolkningsminskning och bristande kommunikationsnätverk
och folks anstränga inställning till makten
leder till globalt kaos och stora regeringar faller.
Miljarder dör.
Men när parasiterna
och gnällspikar är borta
kommer folk som betyder något tillbaka
och finner ett sätt för oss att leva i paradiset.
- Kände du till det? - Jag menar...
Ja.
Det var så längesen.
Du missar det.
Jag var tvungen att...
- Ni kan dra åt helvete. - Vi löser det.
- Ska du döda oss? - Nja...
Det finns alternativ.
Om du inte stoppar det
har det här varit förgäves. Mycket irriterande.
Du behöver inte dö.
Lite ensam sen.
Min terapeut är kass.
Jag behöver nån att prata med.
Hade du varit terrorist så hade du redan varit död.
Men en idiot, en nolla.
- Jag kan leva med det. - Jag menar...
Vi är lite på kant nu.
- Vi kan säkert bli vänner. - Ja, gärna.
Definitivt.
Det finns något.
Men vi måste...
Någon förstör stämningen.
- Vi ska låta Holly gå. - Inte nu.
Fan.
Förstår du?
Det spelar ingen roll.
Vi kan inte låta henne leva nu.
- Ingen av dem. - Herregud.
Det är bara 120 personer
som gör skillnad men jag vill vara noggrann.
Ursäkta mig.
- Jag glömde den. - Skjut henne!
Låt mig gå.
Jag bryr mig inte om dem.
Fan.
Är det inte ohygieniskt att allt är av metall?
Så primitivt.
Jag känner nästan hur den rostar.
Den är gammal.
Men den är skön att hålla i.
Tyst.
Hallå? Jag kan höra er.
- Ingen idé att låtsas. - Är du ensam?
Jag är ensam. Statis eller Statisk?
- Det är mitt ögonblick. - Bra.
Jag kommer ner.
Vad i helvete!
Vad fan!
- Hej. Det var längesen. - Är det jag?
Fan! Fan!
Det kändes.
Fan! Sluta.
- Holly? - Jag har den.
- Vad ska jag göra? - Stick.
Nej!
Vad gulligt!
Du måste mena det.
Fan.
Hallå!
- Nej. - Fan ta dig.
- Du gjorde det. - Vad äckligt.
Herregud. Det var fantastiskt.
Hur är det?
Hur är det? Där sticker han.
Vi ses. Det spelar ingen roll.
Bäst så.
Ska du lossa?
Tänkte du inte berätta om apokalypsen?
Det är inte min sak.
- Jag kan inte. - Jösses.
- Gick det bra? - Ja.
- Tack för att du räddade oss. - Inga problem.
Vi kunde ha exploderat
när vi såg varandra.
- Percy? - Han stack.
Fan!
Hämta, Holly.
Jag tänker inte springa vilse.
Konvergensen beror på honom.
På grund av oss. Tidsloopen.
Jag sa att det var det.
Därför är jag här.
Du måste döda honom.
Nej, det kan jag inte.
Han ligger bakom alla dödsfall.
Han siktade mot dig.
- Vakna. - Jag vet inte, Holly.
Det måste vara du. Jag har misslyckats.
Det viktigaste du kan göra.
Vi är inte klara. Jag är förbannad på en av er.
Du behöver inte, Holly.
Gå, Holly.
- Du skadar väl inte honom? - Nej.
Jag behöver honom.
Lycka till.
Vänta!
Otroligt att jag lyckades.
Kolla stället. Det påminner om när jag var här.
Vilken resa.
Du har planerat det här.
Du skrämmer mig. Vad händer?
Det var längesen. Men inte jag. Vi.
Första gick illa.
Nej.
Doris dödade Holly och Percy blev modig.
Hon underskattade honom.
Vi med.
Men han lät mig inte vara.
Han beslutade sig för att stoppa konvergensen.
Han höll oss här i många år.
Han blev en revolutionär hjälte.
Han hade våra anteckningar och Doris saker.
Jag fick berätta allt
om vad som var sant tills det tog slut.
Det är en sån fråga som får samhället att stanna.
Han förändrar det. Han pratar med folk och rör om.
Han förändrar allt. Vem vet vad som händer?
Det tog för lång tid innan jag kunde fly.
Jag kunde inte stoppa honom, men återvända.
Jag mindes koordinaterna till första portalen.
Det var inte lätt. Sen väntade jag i en månad.
Ingen rolig tid.
Men sen...
Den landade två år innan vi kom hit.
Det var rätt bra.
Tillräckligt för att inte störa Percy.
Och att han gör det han ska.
Otroligt.
Men även med en plan är det lång tid att vänta.
Det var lätt att ordna allt.
För att döda tid ägnade jag mig åt hedonism.
Det var ett par fantastiska år.
Jag kan ha överdrivit.
Vilken dag är det? Söndag?
- Nej, det är måndag. - Fan! Jag måste dra.
Jag klantade till det.
Jag tog fel tak.
Fan!
Där är han.
Gör det! Skjut honom.
Herregud! Det går inte.
Herregud! Vad är det med mig?
Skämtar du? Missade vi den andra chansen?
Hur lyckades vi med det?
Jag vet. Tro mig.
Nästa tillfälle
är när vi är här tillsammans.
Men det är om tre år.
Va?
Den första gången, efter att Percy vägrar att dö
lyckas Holly övertyga mig
att han ska bo i bunkern.
Jag köpte det motvilligt.
Men Doris hittar oss.
Hon hittar oss på grund av strålningshålen.
Där är hon. Gåvan till framtiden.
- Det slår slint. - Men sen...
Jag kunde inte vänta i tre år.
Tänk om jag klantade mig igen?
Jag lärde mig mycket om Doris som gisslan.
Hennes mobilnummer.
Vad i helvete!
Det funkade!
När ni var här, gick det precis som tidigare.
Stasis eller Statisk?
Tidslinjen stelnar över förändringarna och fortsätter.
- Verklighetens klump. - Fascinerande.
Varför räddade du mig inte tidigare?
Hon slog mig i ansiktet i en halvtimme.
Jag är inte särskilt snygg.
Jag laddade. Det var ett stort ögonblick.
Varför lät du Holly...
Kan du lossa mig?
Jag måste ge Holly mer tid.
Så hon dödar honom.
Två flugor i en smäll.
- Vad menar du? - Jag har tipsat polisen.
Doris hade rätt. Holly är opålitlig.
Och hon spelar ingen roll.
- Va? - I det stora hela.
Jag gillar henne.
Det viktigaste är att vi inte åker fast.
Och att Percy dör. Det kommer du att gilla.
Holly dödar honom.
Och sen griper polisen Holly. Det är planen.
Det låter hemskt.
Försök leva med att hon dog.
Jag fick bevittna det.
Ett minne jag inte vill ha.
Nu åker hon in och dör inte.
Percy är ute ur bilden.
Han kan inte förstöra nåt.
Det är ingen förlust. Sen är det vi.
Vi kan inte trycka av.
Men Holly klarar det. Jag tror på henne.
Klantar hon till det får vi göra det.
En sak till.
Det kan inte finnas två av oss.
Vi har pratat för länge med varandra.
En av oss måste bort.
Jag röstade på mig själv.
Hoppas det går bra.
Det kan kännas.
Undvik att tänka på det.
Inte framför dig.
Det är för sent.
Lycka till. Var en bra person.
Nej!
Fan! Framför mig. Jag är en idiot.
Körd för livet. Det blir terapi.
Fan.
Holly! Vänta.
Vi ska stoppa det här.
Holly?
- Holly! - Stopp.
- Gå. - Det är ingen fara.
Vi ska lösa det.
Hej. Jag beklagar förseningen, men vi har pratat.
- Han måste dö. - Herregud.
Det är lugnt. Vi har pratat om det.
Han låter konvergensen vara.
Vi ska se till det.
Det är hela grejen. Han stoppar den.
Han förstör hela framtiden. Det måste ske.
Jag ska inte stoppa nåt.
Vad fan! Jo, det ska du. Du måste.
Vad är det med dig?
Varför ändra nåt som funkar?
Vem funkar det inte för?
Kanske utan att döda miljarder.
Det var inte mitt fel.
Inte mitt ansvar.
Du är en parodi.
Jag har upplevt något existentielltt mörkt.
Jag kan behöva hjälp.
Erkänn vad du gör.
Okej. Förlåt.
Du måste göra något.
Det är en grundprincip i livet.
Stopp! Nej.
Gör det inte.
- Det är bäst så. - Stopp!
Herregud! Fan! Casper!
Jag kommer inte göra något.
Vänta. Fan!
Det var inte så bra.
Håll truten!
Vad gör du?
- Trycker. - För mycket.
- Okej. Fan! - Ingen fara.
Det kvittar.
Är det nu?
- Det känns så. - Tyst.
Vi måste sticka.
Kom igen. Upp med dig.
Jag kan inte röra benet.
Jag vet.
- Fan. - Jag kan inte gå.
Gå och håll tyst.
- Jag kommer från framtiden. - Jag vet.
FLERA MÅNADER SENARE
LYSSNA PÅ MIG ALLA KOMMER ATT DÖ
Men trots tvekan hos förlagen
har mr Sullivans bok redan blivit känd
för de exakta förutsägelserna.
Några kallar honom
Troligen den viktigaste politiska tecknaren i historien.
Jag kan stolt presentera mr Percy Sullivan.
Hej, Percy.
- Snygg scarf. - Här.
Allt jag hittade i hennes lägenhet.
Jag vill inte se dig eller honom igen.
- Tack. - Jag gör min del.
Jag berättar sanningen och hjälper dem med min konst.
Vill du rädda världen? Varsågod.
Tio, nio, åtta...
Fem. Nej?
Fem, fyra, tre, två, ett!
Gott nytt år!
GOTT NYTT ÅR
Allt är fortfarande bra.
Hej.
- Missade jag det? - Jättenära.
Det var som förra året.
De räknar ner från tio.
- Sen säger de: "Gott nytt år." - Ja.
- Hur mår Percy? - Okej.
Vi fick en kopia av hans bok.
Är den bra?
Ärligt talat är den kass.
- Jaså? - Ja.
Men den förutspår framtiden.
- Det har han fått till. - Det kan du göra själv.
Har du allt som krävs?
Jag vet inte. Hon sa att...
120 personer kan förändra det.
- Jag vet var de bor. - Där ser man.
Jag har förändrat ditt liv.
Du åt mitt skräp när vi träffades.
Sant. Jag glömde det.
Hur vet vi om vi stoppade det?
Det blir nog en paradox
som sväljer allt.
- Inget. - Ja.
Kanske händer inget. Jag gillar den idén.
- Är du säker? - Jag var född för det.
Det måste bli så här.
Jag kommer tillbaka ibland.
Det finns en plan. Jag kommer från framtiden.
Jag vet inte om ni har hört nåt om Holly.
Jag hoppas det. Men hon har rätt.
Det är värt att försöka. Framtiden är redan skriven.
Kanske inte bra.
Vi skriver om historien hela tiden. Varför inte framtiden?
Holly! Alla är här. Kontrollerna är låsta.
Lastbilarna är lastade.
- Vad ska vi göra nu? - Rädda världen.
Om du har några frågor så svarar jag gärna.
Ni vet var jag finns.
Här.
- Hallå? - Hej. Statis eller Statisk?
Statis eller Statisk?
- Ögonblicket är mitt. - Perfekt.
Vi har följt din signal.
Vi måste prata.
Vänta lite.
Tack. Tack så mycket.
Tack.
Hallå!
Undertexter: Plint Översatt av: Dan Jönsson