- Monsieur Campano? - Ja?
Pappa!
Quinnie, han är borta.
Kristin.
…från mig? Och du tar henne med dig? Nej!
Kom, gumman.
Bailey, kom nu.
Vi måste gå.
Få ut dem härifrån! Gå då!
Gå.
Var fan är polisen?
Herregud. Ring polisen!
Och en jävla ambulans!
Herrejävlar. Kom igen!
- Led honom upp. - Jag går ingenstans innan polisen kommer.
Du gör precis som jag säger!
Börja inte!
Han har rätt, Nicky. Ni är inte trygga här.
Jag väntar på polisen med pappa.
Gå.
Nu! Gå!
BASERAT PÅ ROMANEN AV LAURA DAVE
- Morfar då? - Han ville få dig därifrån.
- Men… - Han kan ta vara på sig själv.
Nu går vi in.
Kom.
Jag fattar inte att du andas än.
Du måste vara besviken.
- Vad fan ska det betyda? - Jag tror du vet.
- Om du menar… - Sluta.
Du ljög dåligt som barn. Du ljuger dåligt nu.
Min pappa dog just. Ha lite respekt.
Respekt? Det här är ditt fel.
Om det inte vore för din överambitiösa syndikatskit…
Du vet inte vad du pratar om!
Jag hade det under kontroll
tills din svärson dök upp och allt gick snett.
Precis som för 18 år sen.
Och vem tog in honom i den här röran? Du.
Så om du ska klandra nån…
Jag klandrar mig själv för mycket, men det här var din idiotiska plans fel.
Det räcker!
- Han sa att jag dödade pappa! - De ville åt dig.
Sluta!
Det här löser ingenting!
Ett par gorillor som bultar på sina bröst är inte till nån nytta för oss.
- Vad gjorde de med Frank? - Han förs till ett privat bårhus.
- Jag vill åka med. - Ingen bra idé.
Det finns poliser överallt. Du behöver inte bli inblandad.
Vi stannar här. Vi har folk som jobbar på det.
Okej.
Vi måste ta hand om Perec, annars kommer han igen, och hårdare.
Prioriteten måste vara att avsluta bankköpet.
Vi kan betala tillbaka och vara generösa vid nästa leverans,
för då äger jag banken jag kom hit för att köpa.
- Okej. Så du ska… - Jag måste åka.
- Vi skriver under kl 13. - Vänta.
Är du okej?
Nej.
Jag är inte okej.
Men vi har inte tid att inte vara okej.
Det kallas för att separera känslor. Slå upp det.
Han då?
Håll kvar honom här.
Dödade de Frank?
- Hon försökte döda Teddy. - Syndikatet. Perec måste stå bakom det.
Trodde aldrig jag skulle sörja hans död.
Jag borde ha anat…
Det är nyckfulla, omoraliska människor. Det är svårt att ana nåt.
Var är Nicholas?
Han var med Teddy och Quinn. Han sa åt oss att gå.
- Fan. - Tror du Teddy håller kvar honom?
Inte Teddy.
Quinn bestämmer nu.
Jag kan inte tro det.
Jag vet inte om hon har ljugit för oss
eller om saker förändrades på grund av Teddy, men…
- Hon är inte sån. - Vad gör du?
Ringer morfar. Svarar han, vet vi att han lever.
Inga samtal.
Är jag er gisslan?
- Hallå. - Är allt okej?
- Ja, jag pratar bara med Teddy. - Okej, men är du…
Nej, hörru!
- Jag försöker prata… - Vem fan pratar jag med?
Bailey.
Är din pappa där? Hör han mig?
Nej.
Det är Hannah.
- Lyssna nu. - Lyssna på dig?
Efter vad du och din make gjorde mot min familj?
Ni stal syndikatets pengar.
Min pappa skulle leva om inte för er.
Jag vet att du är arg.
Jag försökte prata med Quinn. Jag vill prata med dig också…
Gud, vad gulligt.
Men nej, jag tror vi stannar här.
Och vad gäller morfar här så vilar hans framtid i era händer.
Jag hör av mig.
Jag behåller den här.
- Var bor de? - Tror du jag tänker berätta det?
Var bor de?
Tänker du döda mig?
Det är svårare att göra det själv, va?
Du har visst lite vett.
Vart ska du?
- På toan. - Sitt ner.
Får jag gå…
Sitt ner! Annars skjuter jag!
- De tänker döda honom. - Han klarar sig. Han är deras gisslan.
Vad?
Teddy…
Teddy är en nyckfull, omoralisk människa.
Kanske Quinn kan lugna honom?
- Jag vet att ni tror att hon ljög… - Och att du vill lita på henne.
Men när jag pratade med henne var hon kall och beräknande.
- Vi tror hon är kärnan i det här. - Då måste vi förhandla med henne.
Den medkännande människan vi träffade i Los Angeles är borta.
Hon var hotande, som om hon skulle skydda sin familj till varje pris.
Skulle inte du också det?
Inte på det viset.
Madame Dubois.
Du är tidig.
Jag ber om ursäkt.
Hotellet borde ha tagit fram förfriskningar.
Några förfriskningar behövs inte.
Var så god och sitt.
Jag väntade mig hela Banque de Chalon-teamet…
Ja, men med tanke på omständigheterna verkade det lämpligare att tala i enrum.
Omständigheterna?
Låt oss vara direkta.
Fröken Campano.
Jag uppskattar det. Jag ska hälsa min syster det. Tack.
Du var kär i henne, va?
Min Kate.
Sommaren i Captiva.
Ni var 12 eller 13.
Ni var ute med jollen varenda morgon.
Du, Quinn och Kate.
- Jag såg hur du tittade på henne. - Om du säger det så.
Snacka inte skit.
Jag och din pappa såg det.
Han skrattade åt det. Jag gillade det inte.
Men han sa att Kate var smart nog att ta sina egna beslut.
Handlar det här om hur din dotter var smart nog att inte dejta mig?
Nej, utan om hur din far var smart nog att hindra mig från att göra bort mig.
Dödade du henne?
Va?
Dödade du min Katie?
Var det…
Var det därför min pappa frågade mig det?
Var det du som började det här?
- Eller var det ditt as till svärson? - Blanda inte in honom.
Dödade du min dotter?
Han satte idén i ditt huvud. Det är hans fel att min far är död.
Han satte dig i fängelse.
Det var rätt av honom. Jag bröt mot lagen.
Jag bröt min ed.
Din ed till min far, då?
Han bad mig aldrig om en.
Allt jag gjorde för honom var mitt val.
En man tar ansvar för sina gärningar.
Ska jag säga att det var mitt fel? Borde jag ha tagit kulan?
Han hade tagit varenda kula som kom din väg, som han gjorde idag.
Teddy, han älskade dig.
Han älskade dig såsom jag älskade Kate.
Jag tänker fråga dig igen.
Dödade du min dotter?
Dra åt helvete.
Nej, jag dödade henne inte.
Jag måste verkligen pissa.
Berätta var fan de är då.
Det gör jag aldrig. Kom igen.
Kolla hans fickor.
- Allt grönt där ute? - Ja.
Vad är det där?
- Fin bild. - Hon var runt min ålder.
Det går väl att se hur mycket de älskar varann? Projicerar jag bara?
Nej, jag tror inte det.
Hur gick vi från det till det här?
Om man kunde resa tillbaka i tiden
och hindra morfar från att be pappa jobba för Campanos,
eller Kate från att träffa Ivan…
Sätt dig in i deras situation.
Din pappa, din morfar, din mamma.
Du kan väl förstå deras val?
Senast jag pratade med Quinn sa hon att jag kan leta svar bäst jag vill,
men det leder bara till nåt hemskt, och jag kan inte ändra nåt ändå.
- Vad cyniskt. - Det kanske är lättare att tänka så.
Kanske det, men vad säger det om Quinn?
- Är du okej? - Ja.
Vad är det?
Vi har kommit så långt. Jag vill bara…
Vi löser det.
Jag lovar.
Hört nåt från Nicholas?
Nej. Inget.
Nån aning?
Vad?
Det är inte min sak.
Vad finns det i väskan?
Om innehållet kan hjälpa Nicholas…
Jag vet inte vad det är, men jag skulle vakta väskan med mitt liv.
- Har du nåt emot om vi kollar? - Jo.
Om du vaktar den med ditt liv, så kan den säkert rädda hans.
Jag ska ta en kopp kaffe.
- Kommer du in? - Jag tror jag kan dyrka upp den.
PERSONLIGT OCH KONFIDENTIELLT KOPIERA INTE
Gillade du inte blommorna?
Älskade dem.
Jag har nyheter.
Jag med.
- Det blir ingen deal. Banken ångrade sig. - Va?
- Varför? - Inte vet jag.
De gillade väl inte hur det såg ut att sälja en 300-årig bank
till dottern till en ökänd gangster som precis hade blivit skjuten.
Jag undkommer aldrig den här familjen.
Jag beklagar affären, men jag pratade med pappas exekutor.
De ger oss tillgång till fonden.
Det finns tillräckligt för att ge Perec fem miljoner plus lite extra.
Ett plåster på såren. Nåt som avslutar affären.
Jag återgår till de gamla affärerna, och du kan låtsas som om inget hänt.
- Åt helvete med dem. - Vilka då?
Perec.
Syndikatet.
De dödade vår far, så ja, de kan dra åt helvete.
Jag vet att du är upprörd, men man vänder inte de här typerna ryggen.
Nej, du gör inte det, för du har ingen ryggrad.
Därför fruktar de inte dig, men jag går rakt till deras konkurrent.
- Vansinne. Jag vet inte… - Jag pratade med Rochelle Barron.
Hon är glad att vi expanderar och vill erbjuda oss skydd.
Så om syndikatet inte vill ha ett krig, glömmer de pengarna.
Det kostar att göra affärer.
- Men utan banken… - Jag äger ett företag i Los Angeles.
Jag jobbar med världens mest lättdistraherade människor.
De är perfekta för att tvätta pengar.
Så det är över?
- Du tar över? - Du är inte gjord för det här.
Och om jag säger nej?
Då dödar jag dig.
Kom igen.
Det skulle jag aldrig göra.
Men din min var oslagbar.
Sluta lata dig, gå tillbaka till ditt rum och hjälp mig hitta Owen.
Hur då? Nicholas säger inte var de bor.
- Har du kollat fickorna? - Tror du jag är dum?
- Har du varit med honom hela tiden? - Såklart jag…
Det är inte här.
Personliga anteckningar, mejl… Det ser inte ut som akter.
Det är allt jobb han gjorde för Campanos.
All deras kriminella aktivitet.
Så det är en försäkring?
Det här skulle kunna sätta dit Frank, Teddy, allihopa.
Ja, men även Nicholas.
Hallå.
Vad gör ni?
Vi kan inte.
- Det är det bästa vi har. - Han är 75.
Fängslas han nu, kommer han aldrig ut.
- Han har suttit av sitt straff. - Ja, men…
Om han tog med det, så var han redo att använda det.
- Det måste vara morfars beslut. - Ja.
Det borde det. Men han är inte här, så…
Du känner honom bättre. Vad hade han velat?
Igår kväll på planet sa han…
…att han behövde rätta till allt.
Det här kan vara hans sätt att ta ansvar
och ge oss en chans att bli en familj igen.
Utan honom.
Ja, men du och jag med din pappa.
Är det vad du vill?
Ja.
Det är det.
Okej.
Vi måste digitalisera så mycket vi kan, och det fort.
Ni är säkert hungriga. Jag hämtar nåt.
- Har nån av er en rumsnyckel? - Jag tror morfar tog min.
Här.
Vad?
Nicholas har en nyckel.
- Hallå? - Ms Fisher? Hannah Hall här.
Vi pratades vid på agent Andersons kontor.
Om Grady Bradford. Jag minns.
Du får snart ett krypterat mejl från mig.
Skicka mig en bekräftelse, så skickar jag en länk till en server
med bevis nog för att fälla Campanos hela organisation.
Hur fick du tag på det?
Jag kan inte ta det över telefon. Kolla mejlen.
Jag tror hon nappade.
- Ja, hon öppnade precis mejlet. - Bra.
Här.
- Är du kuriren? - Ja.
Kör det här till Hôtel Lumineux genast.
Klantar du dig, så hittar jag dig.
- Jag tror inte han kan engelska. - Jag tror han fattar.
Hur fan missade du dem?
- Behöver jag påpeka hur illa det här är? - De verkar ha skyndat iväg.
Hitta dem då!
- Vi måste jobba på din sociala kompetens. - Har du en bättre idé?
I mitt yrke jagar vi inte resultat. Vi överväger vårt inflytande.
Jag måste prata med honom.
Owen verkar ha undkommit igen.
Han gör sånt.
Nån aning om var han är?
Nej, och ni har liten chans att hitta honom.
Owen är smart.
Han är bra på att ligga steget före.
Han har undvikit din familj i många år.
Min pappa berättade en gång att han hade en chans att göra en deal
med nån du representerat och hade en dispyt med.
Det hade varit lukrativt, men han sa nej för att det hade gjort dig illa till mods.
Vänskap var viktigt för din far.
Särskilt vår.
Min pappa trodde också att historien handlade om vänskap.
Jag tyckte den handlade om svaghet.
Pappa lyckades aldrig komma åt Owen
för att han var svag på ett sätt som jag inte är.
Quinnie, jag har känt dig sen du var liten.
Hotar du mig?
Jag kanske aldrig ville jobba i företaget, men jag är ändå som gjord för det.
En kurir skickade det här.
Är allt med?
Hälften.
QUINN, OM DU VILL HA ANDRA HALVAN, MÖT OSS MITT EMOT NOTRE DAME KL 15 ENSAM
Ja?
- Delia Fischer söker dig. - Koppla henne.
Vad är det?
Jag pratade precis med Hannah Hall.
Minns du henne?
Vad ville hon då?
Hon har bevis mot Campanos.
Massor.
Vet du nåt om det?
Nej.
Vad mer sa hon?
Hon messade.
Hon är vid Notre Dame.
De gör inget med så mycket folk i närheten.
De sköt Frank i en hotellobby.
Det var syndikatet.
Och Campanos skulle aldrig göra nåt sånt?
Det som hände Kate skedde för länge sen. Hon hotade hela organisationen.
- Det lugnar mig inte. - Teddy agerade själv.
Och Quinn, jag tror inte att…
Varför går du?
- Du tar med henne! - Kristin.
Bails?
Vad är det?
Jag har ett minne som ständigt poppar upp, av dig och mamma som grälar på ett motell.
- Vi hade flyttat ut och… - Jag minns det.
Förlåt. Det känns hemskt.
Nej, det är inte alls vad jag menade.
Det konstiga är att jag minns att Quinn drog upp mig ur poolen.
- På motellet? Hon var inte där. - Är du säker? Hon sa att hon var det.
Hon minns inte det där med poolen, men hon var där.
Det var vårt största gräl nånsin, och jag…
Jag hade kommit ihåg om Quinn var där.
Vad?
Vår vän hos US Marshals ringde just.
Du kommer inte tro vad asen planerar.
Notre Dame?
Vad klyschigt.
Jag tänkte hyra en båt, men alla var bokade.
Följ med.
Jag vill diskutera Nicholas och Owens frihet.
Pengarna kvittar nu, om det är vad som erbjuds.
- Teddy verkade upprörd. - Ja, och jag har ordnat upp röran.
Så du tänker bara lämna miljonerna?
Det sa jag inte, men det blir inget avtal, för vi har en ny policy.
Inga lösa trådar.
Då lär du inte gilla mitt andra erbjudande.
Owen har samlat tillräckligt med bevis för att binda er alla vid brott.
Jaså?
Låt mig gissa. Det finns på en server,
och allt han behöver göra är att skicka ett mejl så är vi körda.
Det är nog med bevis för att fängsla er länge.
Kanske Teddy. Inte mig. Jag driver ett lagligt finansbolag.
- Skitsnack. - Fråga Nicholas. Ni har inget på mig.
Min far såg till det.
Till skillnad från din man så var han bra på att skydda sina nära.
Men du skulle låta Teddy åka i fängelse?
Jag har sätt att skydda Teddy.
Det finns en utväg.
Ge oss Owen innan dagen är över, annars är ingen av er trygga.
Vi börjar med Nicholas.
Varför är du så besatt av att straffa min make?
Måste du verkligen fråga mig det?
Min far är död.
Säg inte att det är Teddys fel. Det är Owens. Han startade det här.
Du har fel. Din bror dödade Kate.
Det är vad som startade allt.
Nej.
Owen är ansvarig för allt.
Och jag släpper aldrig det här.
- Vadå? - Hon visste.
Hon kände till bevisen?
Owen, hon kände till allt.
- Även servern. - Grady hade rätt om mullvaden.
Sa han inte att den var hos US Marshals?
De jobbar ihop med åklagarna.
- Vi måste åka. - Pappa.
Ni såg vad som hände med Grady.
Vänta. Sa hon nåt mer?
Nej. Hon skyller allt på din pappa. Till och med din mammas död.
Hon sa att om du bara hade slutat jobba med Nicholas,
- skulle Kate aldrig ha pratat med Ivan. - Sant.
Hur visste hon det?
Hon sa att hon inte visste vad mamma och pappa pratade om.
- Jag sa inget. Gjorde du? - Nej.
Bailey?
Kristin.
Bailey?
- Bailey? - Jag måste prata med Quinn igen.
Nåt stämmer inte. Hon vet mer än hon säger.
Säkert, men vad…
Hon älskade mamma. Jag kan vädja till hennes samvete.
- Jag tror inte hon har ett. - Vi har umgåtts. Hon gillar mig.
- Det är inte tryggt. - Hade vi inte slutat med det där?
Quinn ljög för oss. Hon är inbladad i familjeföretaget.
Nu leder hon det.
Hon håller din pappa ansvarig för Franks och din mammas död.
Exakt. Fattar ni inte hur stört det är?
- Visst, men… - Det finns nåt här.
Nåt om min mamma och hur hon dog.
Det är centralt, och om jag bara får prata med Quinn…
- Du försökte. - Jag måste prata med henne igen.
Snälla. Lyssna på mig.
Jag vände uppochner på våra liv för att hålla dig utanför.
- För att skydda dig. - Pappa…
Jag älskar dig. Men du kan inte skydda mig från det här.
Har vi inte lärt oss det än?
Vi kan inte fly från dem. Jag tänker inte fly från dem.
Inte nu längre.
Var du beredd att förråda min familj?
- Ursäkta? - Akterna.
Hannah försökte förhandla med dem.
- De var en sista utväg. Jag ville aldrig… - Sluta!
Du låter som advokaten jag visste du var!
Quinn, snälla.
Du kan avsluta det här.
Jag offrar vad som helst…
…för Bailey, Hannah och Owens säkerhet.
Owen med? Seriöst?
Jag bär en del ansvar för vad han gjorde.
- Jag kan inte förlåta nån mer. - Det är sorgligt att se.
Din far ville aldrig det här. Det vet du.
Jag vet att jag var den enda han litade på.
- Därför anlitade han mig innan han dog. - Det var så det gick för mig med.
Ingen kunde motstå din fars charm, men se vart den ledde honom.
Vart den ledde oss.
Du har ärvt ett imperium av skit.
Men det är inte för sent för dig.
Du kan avsluta det här såsom din far tänkte göra.
Det är vad Frank hade velat.
Frank är borta.
Vi vill träffa Quinn.
Vad fan vill ni då?
Vi vill prata med Quinn.
Tiden för prat är över, så ni…
Det är okej.
Kom in.
- Ännu ett försök till ett avtal? - Nej, det här var inte min idé.
Jag vill prata om motellet. Dagen mina föräldrar grälade.
Jag har redan berättat allt.
Allt?
- Jag gillar inte din ton. - Låt henne prata.
- Hotar du mig? - Jag ber dig låta henne prata.
Min pappa minns inte att du var där.
Han var inte direkt klar i huvudet.
Kanske det.
Men jag har två olika minnen.
Att du drar ut mig ur vattnet…
Vilket jag redan sagt att jag inte minns.
Och ett annat.
På en gunga i parken.
Först trodde jag att de inte hörde samman, tills jag insåg att jag blandat ihop dem.
Du drog inte upp mig ur poolen.
Du lyfte mig från marken och satte mig på en gunga.
I parken mittemot där min mamma dödades.
Du var där jämt.
Visst. Men sirenerna…
Det var dagen min mamma dog, eller hur?
Du var där. Varför sa du inget?
Varför skulle jag vilja prata om det igen?
För att hon bad dig. Varför skulle du dölja det?
Hur många gånger tänker du fråga mig om min familj dödade din mamma?
- Tills du säger sanningen. - Vi hade inget med…
Nej, sluta ljuga. Snälla!
Du sa att du älskade min mamma. Säg bara vad som hände.
Du måste ha vetat nåt. Därför var du i parken.
Du ville skydda henne.
- Du visste vad Teddy planerade… - Han var inte inblandad.
- Jag tror dig inte! - Han var inte det.
- Varför skyddar du honom? - Jag gör inte det!
Bailey!
Jag tror henne.
Jag tror på Quinn.
Äntligen.
Hon skyddar inte Teddy.
Hon skyddar sig själv.
Vad befängt.
Du sa till Bailey att sökandet efter svar skulle leda till nåt hemskt.
Du försökte bara få henne att sluta ställa frågor.
Det är det sannaste du sagt.
- Nej. - Berätta.
- Hon förtjänar att veta. - Nej.
- Jag… - Du gjorde det.
Säg att du dödade hennes mor.
- Det är inte vad som hände! - Du bär ansvaret för hennes mammas död.
När Bailey började ställa frågor ljög du för att skydda dig själv och…
Jag behövde skydda min familj!
Min pappa skulle aldrig ha rört Nicholas dotter,
och min bror hade strulat till det.
Det måste vara jag!
Hon litade på dig. Kate berättade att hon pratade med Ivan.
De hade störtat hela min familj!
Jag behövde stoppa det.
Jag ville aldrig döda henne!
- Men du skickade bilen. - För att skrämma henne!
Jag ville bara hindra henne från att prata med Ivan.
Jag visste att hon skulle vara i parken. Jag var där för att se att hon var trygg.
Föraren skulle bara skrämma henne!
Han jobbade för min far och hade gjort sånt tidigare.
Han skulle inte ens komma nära henne, men Kristin…
Du…
Du sprang.
Du gled ur Kates hand,
och bilen svängde för att undvika dig, och…
Körde på min mamma.
Jag tog dig till parken.
Jag satte dig på gungan.
Jag stannade med dig tills Nicholas kom.
Quinn, avsluta det här nu.
Låt Owen komma hem.
Nej.
Hon förlåter mig aldrig.
Hur skulle du det? Jag tog din mamma ifrån dig.
Du har fel.
Jag har en mamma.
Jag har en familj som jag älskar, så jag kan förlåta dig.
Jag kan släppa allt det här.
När vi först träffades sa du att jag inte måste definieras av min familj.
Inte du heller.
Bails!
- Gick det bra? - Hon var otrolig.
Ska vi bara låta dem gå?
Kör bara.
Vi borde resa bort.
Jag lärde mig segla medan du var borta.
Jag bad dig så många gånger att komma ut med jollen.
Det verkade bra att kunna.
Man kommer inte långt med en jolle, men med en kryssare på tolv meter…
Lärde du dig segla en så stor båt?
Jag hade fem år på mig.
Vad?
Jag vet att de lät oss gå.
Och vare sig Quinn erkänner det eller ej så har vi en hållhake på dem, men…
Jag har tittat över axeln i snart 20 år.
Det är svårt att inte oroa sig och inte känna att allt kan förändras och…
- Vi är okej. - Är vi?
De jagade mig så länge att…
Släpper nån verkligen nåt till slut?
Jag vet inte, men vi är okej idag.
Kanske det är allt vi kan begära.
Fråga mig igen.
Fråga vad?
Om jag skulle göra om det om jag då visste allt jag vet nu…
Säg det.
Skulle du det?
- Banan! Jag vann. - Nej.
- Det är inte ett ord. - Jo, en "garth" är en inhägnad.
Slå upp det. Jag vann.
- För sent. Banan! - Nej!
- Nej, vi diskuterar min banan. - Han har alltid sina egna regler.
Klockan är fem.
Jag ska göra Manhattans.
Jag tog faktiskt med lite whiskey att testa.
- Har ni nåt emot det? - Ja, okej då.
- Hemsk idé. - Du är så illa tvungen.
Ge mig inget mer om jag börjar sjunga.
Kan du fatta att vi äntligen är tillsammans?
Galet, va?
Tänker du öppna den?
- Jag vet inte. - Kom igen.
JAG HADE RAMAT IN DEN, MEN DU ÄR SÄKERT PETIG MED SÅNT – CAROL
TVÄTTERIET
Ja?
Det är jag.
Vi har några lösa trådar att knyta ihop.
Undertexter: Borgir Ahlström