- Kampāno kungs! - Jā? Ko vēlaties?
Tēt! Tēti! Tēti!
Tēti!
Kvinnij, viņa vairs nav.
Kristina!
Nē! …mani pamet?
Un tu ņem viņu līdzi. Nē!
Nāc, mīlulīt.
Beilij, ejam prom.
Mums jāiet. Ejam. Ejam.
Nolādēts, ved viņas prom. Ejiet!
Ejiet!
Kur, ellē, ir policija?
Jēziņ! Vai izsauksiet policiju?
Un izsauciet sūda ātro palīdzību!
Jēziņ! Kustieties kāds!
- Uzvediet viņu augšā! - Nē. Es nekur neiešu.
Kamēr neatbrauks policija.
Tu darīsi to, ko es lieku, nolādēts!
Tu leksies ar mani?
Izbeidz. Viņam taisnība. Jums abiem šeit nav droši.
Es sagaidīšu policiju. Palikšu pie tēta.
Ejiet!
Tūliņ pat. Ejiet!
PĒC LORAS DEIVAS ROMĀNA MOTĪVIEM
- Kas būs ar vectēvu? - Viņš gribēja dabūt tevi prom.
- Nē, bet… - Nikolass spēj par sevi parūpēties.
Iesim iekšā.
Nāc!
Joprojām grūti noticēt, ka tu aizvien elpo.
Jā? Noteikti esi vīlies.
- Ko, ellē, tas nozīmē? - Domāju, ka tu zini.
- Ja tas ir mājiens… - Nepūlies.
Tu neprati melot bērnībā un neproti tagad.
Tikko nomira mans tēvs. Vairāk cieņas, lūdzu.
- Ak cieņas? - Jā.
Tā ir tava vaina.
Ja nebūtu alkatīgā, nepārdomātā darījuma ar sindikātu…
Tu nesaproti, ko runā.
Es visu kontrolēju,
bet tad uzradās tavs draņķa znots,
un viss aizgāja pa pieskari.
Tāpat kā pirms 18 gadiem.
Un kurš viņu ievilka šajos mēslos?
Pareizi. Tu.
Tā ka, ja meklē vainīgo…
Es sevi vainoju par daudz ko.
Bet te vainīgs esi tu un tava dumjā, plānprātīgā shēma…
Pietiek!
- Viņš saka - es esot nogalinājis tēti. - Nē, uzbruka tev.
Izbeidziet!
Tas nekā nepalīdz.
Divi gorillas, kas sit sev pa krūtīm, mums pašlaik neko nedos.
Ko darīs ar Frenku?
Viņu vedīs uz privātu morgu.
- Labi. Es braukšu līdzi. - Tas nav prātīgi.
Lejā ir daudz policistu.
Negribu, ka tevi tajā ievelk.
Tāpēc mums jāsēž mierīgi. Mūsu cilvēki strādā.
Labi.
Mums jātiek galā ar Pereku, citādi viņš atgriezīsies vēlreiz.
Vēl niknāk.
Tāpēc galvenais ir pabeigt bankas iegādi.
Atdosim viņam naudu un piedāvāsim nākamo piegādi ar atlaidi,
jo man piederēs banka, kuru esmu atbraukusi nopirkt.
- Labi. Tātad tu gribi… - Man jāiet.
Pulksten vienos parakstām līgumu.
Tev viss kārtībā?
Nē.
Nav kārtībā.
Bet ne tu, ne es tagad nevaram atļauties nebūt kārtībā.
To sauc par dabisko aizsargmehānismu. Pamācies!
Ko darīsim ar viņu?
Ja mēģinās iet prom - aizturi.
Frenku nogalināja?
Viņa mēģināja nošaut Tediju.
Sindikāts. To noteikti pasūtīja Pereks.
Neticami, ka mani satriec Frenka Kampāno nāve.
Man šķita, ka vēl ir laiks. Vajadzēja paredzēt, ka…
Viņi ir neparedzami, iracionāli, amorāli cilvēki.
Grūti kaut ko paredzēt.
Kur ir Nikolass?
Viņš palika ar Tediju un Kvinnu.
Lika mums braukt prom.
- Nu velns! - Domā - Tedijs tur viņu gūstā?
Tedijs ne.
Tagad komandē Kvinna.
Nē, es tam neticu.
Nezinu, vai viņa mums meloja visu laiku
vai kaut kas mainījās Tedija smagās lažas dēļ, bet…
- Nē, viņa nav tāda. - Ko tu dari?
Zvanu vectēvam. Ja viņš atbildēs, tātad viss ir labi.
Neatbildi!
Vai esmu ķīlnieks?
- Hallo! - Vectēv, vai tev viss labi?
Jā. Es runāju ar Tediju.
Labi. Bet vai tu…
Nē…
- Es runāju… - Kas zvana?
Ar ko, ellē, es runāju?
Šeit Beilija.
Vai tur ir tavs tēvs?
Vai viņš mani dzird?
Nē.
Tedij, šeit Hanna.
- Klausies. - Klausīties tevī?
Pēc tā, ko tu un tavs vīrs nodarīja manai ģimenei?
Jūs nozagāt sindikāta naudu.
Mans draņķa tēvs būtu dzīvs, ja nebūtu jūsu.
Saprotu, ka dusmojies.
Es mēģināju runāt ar Kvinnu.
Labprāt aprunātos arī ar tevi, ja gribi…
Ak, cik mīļi, Hanna.
Bet, nē, labāk paliksim, kur esam.
Un, runājot par vectēvu, - viņa nākotne ir jūsu rokās.
Es sazināšos.
Es to paglabāšu, ja neiebilsti.
- Kur viņi ir apmetušies? - Domā - es tev teikšu?
Kur viņi ir apmetušies?
Gribi mani nogalināt?
Mazliet grūtāk, ja pašam jānospiež gailis, vai ne?
Laikam kaut kāda sajēga tev ir.
Kur tu iesi?
- Uz tualeti. - Apsēdies!
Vai drīkstu aiziet uz tu…
Apsēdies, maita, vai, zvēru pie Dieva, es tevi nošaušu!
- Viņu nogalinās. - Gan būs labi.
Par viņu var tirgoties.
Kas?
Tedijs…
Tedijs ir neparedzams, iracionāls, amorāls cilvēks.
Varbūt Kvinna spēs viņu nomierināt.
Jā, tu domā, ka viņa mums meloja…
Un tu gribi viņai uzticēties.
Bet, kad es ar viņu runāju, viņa bija salta, apdomīga.
Mēs domājam, ka viņa ir noteicēja.
Labi, tātad mums jāvienojas ar viņu.
Beilij, iejūtīgā cilvēka, kuru satikām Losandželosā, vairs nav.
Viņa draudēja,
ka sargās savu ģimeni par katru cenu.
Vai tu nedarītu tāpat?
Tā ne.
FAVRO
Dibuā kundze!
Jūs esat agri.
Es atvainojos.
Viesnīcai vajadzēja pasniegt uzkodas.
Uzkodas nevajadzēs, Favro jaunkundze.
Apsēdieties, lūdzu.
Es gaidīju visu Banque de Chalon komandu…
Jā. Bet, ņemot vērā radušos apstākļus,
es domāju, ka būs labāk tikties zem četrām acīm.
Apstākļus?
Runāsim atklāti, labi?
Kampāno jaunkundze.
Jā, es to novērtēju. Es pateikšu māsai.
Paldies.
Tu biji viņā ieķēries, vai ne?
Manā Keitā.
Tovasar Kaptivā.
Jums bija 12, 13 gadi.
Jūs visus rītus pavadījāt Optimist laiviņā.
Tu ar Kvinnu, Keita.
Es redzēju, kā tu uz viņu skaties.
Kā teiksi.
Nepūt man miglu acīs.
Mēs abi ar tavu tēvu to redzējām. Viņš ķiķināja.
Man tas nepatika.
Bet viņš teica, ka Keita esot gana gudra, lai pati izlemtu.
Vai stāsts ir par to, ka tavai meitai pietika prāta neielaisties ar mani?
Nē, stāsts ir par to, ka tavam tēvam pietika prāta
atturēt mani, lai nepadaru sevi par muļķi.
Vai tu viņu nogalināji?
Ko?
Vai tu nogalināji manu Keitiju?
Pag, vai…
vai tāpēc tēvs man to jautāja?
Vai to uzvandi tu?
- Vai arī tavs draņķa znots. - Nē, viņu te neiejauksim.
Vai tu nogalināji manu meitu?
Viņš tev to ieborēja. Viņš ir visa ļaunuma sakne.
Viņa dēļ mans tēvs ir miris.
Viņš tevi iesēdināja cietumā.
Un pareizi darīja.
Es pārkāpu likumu.
Es pārkāpu zvērestu.
Bet kā ar zvērestu manam tēvam?
Tavs tēvs man to neprasīja.
Es visu darīju no brīvas gribas, tie bija mani lēmumi.
Vīrietis uzņemas atbildību par sevi.
Vai man jāsaka, ka esmu vainīgs?
- Ka man vajadzēja saņemt lodi. - Nē.
Katrai uz tevi notēmētajai lodei
viņš būtu stājies ceļā tāpat kā šodien.
Tedij, viņš tevi mīlēja.
Viņš mīlēja tevi, tāpat kā es mīlēju savu Keitu.
Tāpēc jautāšu vēlreiz: vai tu nogalināji manu meitu?
Ej ellē!
Un nē, es viņu nenogalināju.
Man tiešām ļoti vajag čurāt.
Tikai pasaki, kur viņi ir.
Tu zini, ka neparko neteikšu. Lūdzu.
Pārmeklē viņa kabatas!
- Laukā viss mierīgi? - Jā.
Kas tas ir?
Skaista bilde.
Viņa bija manā vecumā.
Redzams taču, cik ļoti viņas mīl viena otru, vai ne?
Vai es projicēju?
Nē, domāju, ka ne. Nē.
Kā mēs vispār nonācām no tā līdz šim?
Zini, ja varētu atgriezties pagātnē
un atturēt vectēvu, lai viņš nelūdz tētim strādāt pie Kampāno,
vai atturēt Keitu no tikšanās ar Aivanu…
Jā, protams. Bet iedomājies sevi viņu vietā.
Sava tēta, vectēva, mammas vietā.
Tu saproti viņu lēmumus, vai ne?
Pēdējā sarunā ar Kvinnu
viņa teica, ka varu meklēt atbildes, cik gribu,
bet galu galā tas aizvedīs pie kaut kā briesmīga.
Un ka es tāpat nespēšot neko mainīt.
Diezgan ciniski.
Jā, nu, varbūt tā domāt ir vieglāk.
Varbūt. Bet ko tas liecina par Kvinnu?
Viss kārtībā?
Jā. Normāli.
Kas?
Mēs esam tik daudz pārcietuši. Es tikai gribu…
- Mēs kaut ko izdomāsim. - Jā.
Apsolu, ka izdomāsim.
Vai Nikolass ir sazinājies?
Nē. Nav.
Ir kādas idejas?
Kas?
Man nav tiesību.
- Kas ir čemodānā? - Set!
Ja tā saturs var palīdzēt Nikolasam…
Nezinu, kas tur ir,
bet man tas jāsargā ar savu dzīvību.
- Neiebilsti, ja ieskatīsimies? - Iebilstu.
Ja tev tas jāsargā ar savu dzīvību, tad tā saturs varētu izglābt viņējo.
Es aiziešu pēc kafijas.
- Vai varēsi atvērt? - Varētu atmūķēt.
NIKOLASS BELLS UN PARTNERI JURIDISKAIS BIROJS
PERSONĪGI UN KONFIDENCIĀLI NEPAVAIROT
Nepatika puķes?
Ļoti patika.
Man ir jaunumi.
Man arī.
Darījuma nebūs. Banka izstājās.
Ko?
- Kāpēc? - Nezinu, Tedij.
Laikam nepatika, kā izskatīsies 300 gadus vecas bankas pārdošana
bēdīgi slavena gangstera meitai,
kamēr viņš pats tikko nošauts astotajā rajonā.
Es nekad neizlauzīšos no šīs ģimenes.
Klausies, Kvinna. Man žēl par darījumu. Es runāju ar tēta testamenta izpildītāju.
Viņi atvērs mums ģimenes trastu.
Ar to pietiks, lai atdotu Perekam piecus miljonus un nelielu piemaksu.
"Neņemiet ļaunā un piedodiet par sagādātajām neērtībām."
Noslēgsim apli.
Es turpināšu veco biznesu,
bet tu izliksies, ka šis nekad nav noticis.
- Piedrāzt viņus! - Ko piedrāzt?
Pereku.
Sindikātu.
Viņi nogalināja mūsu tēvu, tāpēc, jā, ņemsim ļaunā un piedrāzt viņus.
Kvinna, saprotu, ka skumsti par tēti. Es arī.
Bet no šiem ļaudīm nevar tā vienkārši aiziet.
Nē, tu nevari aiziet, jo tev nav mugurkaula.
Tāpēc viņi no tevis nebaidās.
Bet es varu, un es varu aiziet pie viņu lielākā konkurenta.
- Neprāts. Es pat nezinu, kā… - Es runāju ar Rošelu Baronu.
Viņa priecājas, ka paplašinām biznesu,
un piedāvāja savu aizsardzību.
Tā ka, ja vien sindikāts negrib karu, viņi neatprasīs naudu.
Tā ir sadarbības cena.
Bet bez bankas…
Man Losandželosā pieder veiksmīgs uzņēmums.
Es apkalpoju dažus visizklaidīgākos cilvēkus pasaulē.
Viņi ideāli noder naudas atmazgāšanai.
Tad, lūk, kas tas ir?
Tu pārņem vadību?
Tu nebiji tam piemērots.
Un ja nu es atsakos?
Es likšu tevi nogalināt.
Nu ko tu.
Es to nekad nedarītu.
Bet tava seja bija nepārspējama.
Tagad beidz muļķoties,
ej uz savu istabu un palīdzi man atrast Ouenu.
Kā? Nikolass nesaka, kur viņi apmetušies.
- Vai viņa kabatas pārmeklēji? - Turi mani par muļķi?
Nezinu. Vai uzmanīji viņu nepārtraukti?
Protams, es…
Šeit nav.
Piezīmes, e-pasta žurnāli - neizskatās pēc lietas materiāliem.
Nē, tas ir visu Kampāno uzdevumu reģistrs.
Šeit fiksēta visa viņu noziedzīgā darbība.
Tātad - apdrošināšanas polise?
Ar to taču varētu apsūdzēt Frenku, Tediju, viņus visus.
Jā, bet tas iegāž arī Nikolasu.
Čau!
Kas notiek?
Nevaram to izmantot.
- Šī ir mūsu labākā svira. - Viņam ir 75 gadi.
Ja viņu tagad ieliks cietumā, viņš no tā neiznāks.
- Viņš savu sodu jau ir izcietis… - Jā, bet…
Nikolass nebūtu ņēmis to līdzi, ja negrasītos izmantot.
- Par to jālemj vectēvam. - Jā.
Būtu jālemj, bet viņa šeit nav, tāpēc…
Tu viņu pazīsti labāk nekā mēs. Ko viņš gribētu?
Vakar lidmašīnā viņš teica, ka…
viņam "tas jāizlabo".
Varbūt tā viņš uzņemas atbildību.
Dod mums iespēju atkal būt vienai ģimenei.
Bez viņa.
Bez viņa, jā.
Bet ar tavu tēti un mani viņam blakus.
Vai tu to gribi?
Jā.
Tiešām gribu.
Labi.
Mums jādigitalizē pēc iespējas vairāk dokumentu, un ātri.
Jūs noteikti esat izsalkuši. Es sagādāšu ēdienu.
- Vai kādam ir numura atslēga? - Šķiet, vectēvs paņēma manējo.
Ņem.
Kas?
Nikolasam ir numura atslēga.
- Hallo! - Fišeres kundze, šeit Hanna Hola.
Mēs nesen runājām pa telefonu, es biju pie aģentes Andersones.
Par Bredfordu. Jā, atceros.
Jūs tūliņ saņemsiet no manis šifrētu e-vēstuli.
Atsūtiet man apstiprinājumu,
un es nosūtīšu saiti uz drošu tumšā tīmekļa serveri,
kurā ir pierādījumi, kas sagraus visu Kampāno organizāciju.
Kā jūs ieguvāt pierādījumus?
Pa telefonu vairāk nedrīkstu teikt.
Pārbaudiet savu e-pastu.
Šķita, ka viņa uzķērās.
ATVĒRTS DĪLIJAS FIŠERES E-PASTS.
- Jā, viņa atvēra e-pastu. - Labi.
Šeit.
- Vai jūs esat kurjers? - Jā.
Jums tas nekavējoties jānogādā uz viesnīcu Lumineux.
Ja padirsīsi, es tevi atradīšu jebkurā slēptuvē.
Diez vai viņš runā angliski.
Domāju, ka saprot.
Kā jūs ļāvāt viņiem izsprukt?
Man nav jāstāsta, cik tas ir slikti, vai ne?
Piedodiet. Izskatās, ka viņi aizbēguši steigā.
Nu tad atrodiet viņus!
Tev vajadzēs izkopt saskarsmes prasmi.
Tev ir labāka ideja?
Manā darbā necīnās ar sekām,
mēs apsveram, kādas mums ir sviras.
Man ar viņu jārunā.
Izskatās, ka Ouens atkal aizšmaucis.
Jā, viņš tā mēdz.
Vai zini, kur viņš varētu būt?
Nē, un diez vai tev izdosies viņu atrast.
Ouens ir gudrs.
Viņš prot palikt soli priekšā.
Tāpēc viņš tik daudzus gadus izvairījās no tavas ģimenes.
Tēvs reiz stāstīja, ka viņam bijusi iespēja vienoties ar kādu cilvēku.
Ar kādu, kuru tu pārstāvēji, bet ar kuru biji sastrīdējies.
Darījums būtu ienesīgs, bet viņš no tā atteicās,
jo zināja, ka tu jutīsies neērti.
Tavam tēvam draudzība bija svarīga.
Īpaši mūsējā.
Mans tēvs arī domāja, ka tas ir stāsts par draudzību.
Es ne. Es domāju, ka tas ir par vājumu.
Mans tēvs netika klāt Ouenam,
jo bija vājš, bet es tāda neesmu.
Kvinnij, es tevi pazīstu, kopš tu biji maza meitene.
Vai tu man draudi?
Tas, ka negribēju iesaistīties šajā biznesā,
nenozīmē, ka es tam nederu.
Kurjers tikko atveda šo.
Vai tur ir viss?
Puse.
KVINNA, JA GRIBI OTRU PUSI,
TIEKAMIES PRETĪ DIEVMĀTES KATEDRĀLEI.
15.00, NĀC VIENA - H.
Jā?
Zvana Dīlija Fišere.
Savieno!
Ko teiksiet?
Jā, es tikko runāju ar Hannu Holu.
Vai atceraties viņu?
Jā. Ko viņa gribēja?
Viņai esot pierādījumi pret Kampāno ģimeni.
Daudz pierādījumu.
Vai jūs par to zināt?
Nē.
Ko vēl viņa teica?
Ziņa no viņas.
Viņa ir pie katedrāles.
Viņi nedarīs neko neprātīgu, jo apkārt ir daudz cilvēku.
Viņi nošāva Frenku viesnīcas vestibilā.
Tas bija sindikāts.
Jā, un Kampāno ģimene neko tādu nedarītu?
Tas, kas notika ar Keitu, notika sen.
Viņa apdraudēja visu viņu biznesu.
- Tas nav mierinājums. - Tedijs rīkojās uz savu galvu.
Un Kvinna, nu, es nedomāju, ka…
Kāpēc tu mani pamet?
- Un tu ņem viņu līdzi. - Kristina!
Beilsa!
Beilsa, kas ir?
Man visu laiku uzpeld atmiņas, kā jūs ar mammu motelī strīdaties.
- Mēs izvācāmies no mājām un… - Jā, atceros. Es…
Piedod. Es jūtos vainīgs.
Nē, es nerunāju par to.
Dīvaini ir tas, ka es atceros, kā Kvinna izceļ mani no baseina.
Motelī?
- Viņas tur nebija. - Vai tiešām? Viņa teica, ka bija.
Neatceras, ka izcēlusi mani no baseina, bet esot tur bijusi.
Tas bija mūsu lielākais strīds, un es…
Domāju - es atcerētos, ja tur būtu bijusi Kvinna.
Kas?
Tikko zvanīja mūsu draudzene no maršalu dienesta.
Tu neticēsi, ko tie maitas izdomājuši.
Dievmātes katedrāle?
Vai nav pārāk klišejiski?
Gribēju noīrēt laivu, bet visas ir aizņemtas.
Paiesimies.
Es gribu apspriest Nikolasa atbrīvošanu un Ouena brīvību.
Ar naudu vairs nepietiks, ja tu piedāvā to.
Tedijs šķita ļoti uztraucies.
Jā, un tos mēslus es savācu.
Tātad jūs atteiksieties no pāris miljoniem?
Tā gluži es neteicu, bet vienošanās nebūs.
Redzi, mums ir jauna politika.
Neatstāt nekādus galus.
Baidos, ka mans otrais piedāvājums tev nepatiks.
Ouenam ir pietiekami daudz pierādījumu, lai apsūdzētu jūs visus.
Vai tiešām?
Es minēšu. Tie ir tumšā tīmekļa serverī.
Viņam tikai jānosūta viena e-vēstule, un - bum!
Ģimenes bodīte uzlido gaisā.
Tur pietiek pierādījumu, lai jūs ar Tediju sēdētu ļoti ilgi.
Tedijs varbūt. Es ne.
Es vadu likumīgu finanšu firmu.
- Meli. - Pajautā Nikolasam.
Tur nav nekā, ar ko apsūdzēt mani.
Mans tēvs par to parūpējās.
Atšķirībā no tava vīra
viņš lieliski prata pasargāt tos, kurus mīlēja.
Bet tu ļautu Tedijam sēdēt cietumā?
Man ir savas iespējas pasargāt Tediju.
Ir viena izeja, Hanna.
Līdz dienas beigām atved mums Ouenu vai jūs neviens nebūsiet drošībā,
sākot ar Nikolasu.
Kāpēc tu kā apmāta gribi sodīt manu vīru?
Vai tev tiešām tas jājautā?
Mans tēvs ir miris.
Un nesaki, ka vainīgs Tedijs.
Vainīgs Ouens. Viņš to sāka.
Tu esi pārpratusi. Tavs brālis nogalināja Keitu.
Tad arī viss sākās.
Nē, tas nebija viņš.
Ouens ir atbildīgs par visu.
Un es nekad nelikšos mierā.
- Ko tu saki? - Viņa zināja.
Zināja par pierādījumiem?
Ouen, viņa zināja visu.
- Arī par serveri. - Greidijam taisnība par nodevēju.
Viņš taču domāja, ka nodevējs ir maršalu dienestā.
Maršalu dienests, ASV prokuratūra - visi ir saistīti.
- Mums jābrauc. - Tēt!
Jābrauc. Tu redzēji, kas notika ar Greidiju.
Pag! Vai viņa teica vēl kaut ko?
Kvinna? Nē. Viņa visā vaino tavu tēti.
Pat tavas mammas nāvē.
Ja tu būtu paklausījis un pārtraucis strādāt pie Nikolasa,
Keita nebūtu gājusi pie Aivana.
Tur viņai taisnība.
Kā viņa zināja?
Viņa teica, ka nezināja, par ko mamma ar tēti runāja.
Es viņai neteicu. Tu?
Nē, es neteicu.
Beilij?
Kristina!
Beilij?
- Klau, Beilij! - Man vēlreiz jārunā ar Kvinnu.
- Beilij! - Kaut kas nav pareizi.
Kaut kas nesaskan. Viņa zina vairāk nekā stāsta.
Nešaubos, bet ko viņa…
Viņa mīlēja manu mammu. Apelēšu pie viņas sirdsapziņas.
- Diez vai viņai tāda ir. - Es tam neticu.
Es ar viņu tikos. Es viņai patīku.
- Tas nav droši. - Droši?
Tam jau ir par vēlu.
Kvinna mums meloja.
Viņa ir iesaistīta ģimenes biznesā
un tagad to vada.
Viņa domā, ka tavs tētis ir atbildīgs par Frenka nāvi
un par tavas mammas arī.
Tieši par to es runāju. Vai nesaprotat, cik tas ir greizi?
- Protams. Bet tas ne… - Tur kaut kas ir.
Saistīts ar manu mammu un to, kā viņa nomira.
Tas ir visa centrā, un, ja es varētu aprunāties ar Kvinnu…
Tu jau mēģināji.
- Tu runāji ar Kvinnu… - Jārunā vēlreiz.
Lūdzu. Paklausies!
Es izjaucu mūsu dzīvi, lai norobežotu tevi no tā.
- Lai pasargātu tevi. - Tēt, tu…
Es tevi mīlu.
Bet tu nevari mani no tā nosargāt.
Vai jau neesam guvuši smagu mācību?
No šiem cilvēkiem nevar aizbēgt. Es no viņiem nebēgšu.
Vairs ne.
Tu biji gatavs nodot manu ģimeni?
- Kā, lūdzu? - Dokumenti.
Hanna centās tos izmantot, lai vienotos.
Nē, tas bija pēdējais glābiņš.
- Es negribēju… - Izbeidz!
Tu runā tieši kā tas advokāts, par kādu tevi uzskatīju.
Kvinna! Lūdzu.
Tu vari to izbeigt.
Es ziedošu visu…
Beilijas, Hannas un Ouena drošības vārdā.
Arī Ouena? Tiešām?
Esmu daļēji atbildīgs par to, ko viņš… Ļoti atbildīgs.
Es nevaru atļauties piedot.
- Vairs ne. - Un man sāp sirds, to redzot.
Tavs tēvs tev to nenovēlēja.
Tu zini.
Es zinu, ka biju vienīgā, kurai viņš uzticējās.
Tāpēc pirms nāves viņš vērsās pie manis.
Jā, tāpat notika ar mani.
Neviens nespēja pretoties tavam tēvam, kad viņš lika lietā šarmu,
bet, skat, kur tas viņu noveda.
Kur tas noveda mūs.
Tu esi mantojusi mēslu impēriju.
Bet vēl nav par vēlu. Tev nav.
Tu vari to izbeigt tā, kā grasījās tavs tēvs.
Frenks to būtu gribējis.
Frenka vairs nav.
Mums jāsatiek Kvinna.
Ko, ellē, jums vajag?
Mēs nākam runāt ar Kvinnu.
Jā. Redziet, runāšanas laiks ir beidzies, tāpēc…
Nekas, Tedij.
Ienāciet!
Vēl viens kusls mēģinājums vienoties?
Nē.
Tā nebija mana ideja.
Es gribu runāt par moteli.
Par manu vecāku strīdu.
Es jau izstāstīju visu, ko varēju.
Visu?
Man nepatīk tavs tonis.
Lai viņa pasaka.
- Tu taču man nedraudi, ko? - Nē, es lūdzu, lai ļauj viņai pateikt.
Mans tēvs neatceras, ka tu tur būtu bijusi.
Viņa prāts nebija gluži skaidrs.
Varbūt.
Bet man uzpeld divas atmiņas.
Tu izcel mani no ūdens…
Un es jau teicu, ka to neatceros.
Un otras atmiņas.
Par šūpolēm parkā.
Sākumā es domāju, ka abas atmiņas nav saistītas,
bet tad sapratu, ka es tās apvienoju.
Tu neizcēli mani no baseina.
Tu pacēli mani no zemes un iesēdināji parka šūpolēs.
Parkā pāri ielai, kur nogalināja manu mammu.
Jūs bieži gājāt uz to parku.
Jā. Bet sirēnas…
Tajā dienā nogalināja manu mammu, vai ne?
Tu biji tur, vai ne? Kāpēc tu man to neteici?
Kāpēc lai es tev liktu pārdzīvot tās dienas šausmas?
Tāpēc ka viņa lūdza.
Kāpēc tu to slēpi?
Cik reižu tu man jautāsi, vai mana ģimene nogalināja tavu māti?
- Līdz tu pateiksi patiesību. - Patiesībā mums nebija nekāda…
Nē. Lūdzu, beidz man melot!
Tu teici, ka mīlēji manu mammu. Lūdzu, izstāsti, kas notika.
Tu kaut ko zināji.
Tu gāji uz parku, jo kaut ko zināji
un gribēji viņu pasargāt.
- Tu zināji, ko Tedijs gatavo, un… - Tas nebija Tedijs.
- Es tev neticu. - Beilij, viņš ne.
- Kāpēc tu viņu nepiesedz? - Es nepiesedzu viņu.
- Piesedz gan. Kāpēc tu… - Beilij!
Es viņai ticu.
Es ticu Kvinnai.
Beidzot.
Viņa nepiesedz Tediju.
Viņa piesedz sevi.
Tas ir absurds.
Tu teici Beilijai, ka atbilžu meklēšana aizvedīs pie kaut kā briesmīga.
Tu centies panākt, lai viņa vairs nejautā.
Tie bija tavi patiesākie vārdi.
- Nē. - Izstāsti viņai.
- Viņa ir pelnījusi dzirdēt. - Nē.
- Tā nebiju es. - Jā, tu.
Izstāsti Beilijai, ka tu liki nogalināt viņas māti.
- Tā nenotika! - Tu esi atbildīga
par viņas mātes nāvi.
Un, kad Beilija sāka uzdot jautājumus,
tu meloji, lai aizsargātu sevi un sava tēva…
Man vajadzēja sargāt ģimeni.
Mans tēvs
nekad nebūtu aizticis Nikolasa meitu,
bet brālis būtu salaidis visu dēlī.
Tai bija jābūt man.
Viņa tev uzticējās.
Keita tev izstāstīja, ka runā ar Aivanu.
Viņi būtu iznīcinājuši visu manu ģimeni.
Man bija tas jāaptur.
Es negribēju viņu nogalināt.
Bet tu norīkoji mašīnu.
Lai viņu iebiedētu.
Es tikai gribēju atturēt viņu no runāšanas ar Aivanu.
Zināju, ka todien viņa būs parkā.
Tāpēc tur biju es. Lai pārliecinātos, ka ir droši.
Lai pārliecinātos, ka viņai nekas nekaitēs.
Šoferim vajadzēja viņu tikai iebiedēt.
Viņš strādāja pie mana tēva un bija to jau darījis.
Viņam pat nebija jāpiebrauc tuvu, bet tad Kristina… viņa…
Tu…
tu aizbēgi.
Tu izrāvies no Keitas rokas,
un mašīna strauji pagriezās, lai nenotriektu tevi, un…
Notrieca manu mammu.
Es ievedu tevi parkā.
Iesēdināju šūpolēs.
Un paliku ar tevi, līdz redzēju, ka atbrauc Nikolass.
Kvinna, izbeidz to tagad.
Ļauj Ouenam atgriezties mājās.
Nē.
Nē, viņa man nekad nepiedos.
Kā gan tu to varētu?
Es tev atņēmu māti.
Tu maldies.
Man ir māte.
Man ir ģimene, kuru es mīlu,
tāpēc es varu tev piedot.
Es varu to visu aizmirst.
Pirmajā tikšanās reizē tu man teici, ka cilvēka likteni nenosaka viņa ģimene.
Tavējo arī.
Beilsa!
- Viss labi? - Viņa bija kolosāla.
Mēs palaidīsim viņus vaļā?
Vienkārši brauc!
Dosimies ceļojumā.
Es iemācījos burāt, kamēr tevis nebija.
Es mēnešiem lūdzos, lai tu paburā ar Sunfish.
Iedomājos, ka būtu labi to prast.
Protams, ar Sunfish tālu netiksi, bet ar 40 pēdu kreiserjahtu…
Tu iemācījies vadīt 40 pēdu kreiserjahtu?
Man bija pieci gadi.
Kas?
Es zinu, ka viņi mūs palaida.
Un, vai Kvinna to atzīst vai ne,
mums pār viņiem ir līdz šim nebijis pārsvars.
Bet…
es gandrīz 20 gadus esmu skatījies pār plecu.
Grūti vairs neuztraukties,
nedomāt, ka nogriezīsimies ap stūri, un…
- Mums viss ir kārtībā. - Vai ir?
Viņi mani tik ilgi vajāja. Es…
Vai kāds vispār kaut ko aizmirst?
Nezinu. Bet šodien mums ir labi.
Varbūt vairāk nevaram vēlēties.
Pajautā man vēlreiz.
Ko pajautāt?
Vai es to darītu, ja zinātu to, ko zinu tagad.
Pajautā!
Vai tu darītu?
- Banāni! Es zināju. Uzvarēju. - Nē.
- Nav tāda vārda. - Ir. "Mārša" ir.
- Nozīmē "brāļa sieva". - Nav tāda vārda.
- Nav. - Paskaties vārdnīcā. Uzvarēju.
- Par vēlu. Banāni! - Nē!
- Ko? - Nē, mēs apspriežam…
- Apspriežam manu banānu. - Viņam ir savi noteikumi.
Ko? Pulkstenis tāpat ir pieci.
Un es gatavoju savas Manhatanas.
Forši. Esmu atvedis jaunus rudzu viskijus, kas jāizmēģina.
- Vai palīdzēsi… varbūt… - Nē. Nu labi.
- Briesmīga ideja. - Es tevi pielauzīšu.
Ja sākšu dziedāt "Danny Boy", pārtrauciet mani.
Vai spēj noticēt, ka beidzot visi esam kopā?
Ak dievs, vai ne?
Nu vai tu to atvērsi?
- Nezinu. - Nu taču!
HANNA, ES BŪTU TO IERĀMĒJUSI,
BET TEV DROŠI VIEN IR SAVA GAUME. XO - KEROLA
APKOPĒJI
Jā?
Te es.
Palikuši daži gali, kas jāsasien.
Tulkojusi Dace Andžāne