- Мосю Кампано. - Да?
Татенце! Татко!
Татко!
Той си отиде, Куини.
Кристин.
Как така ми я вземаш? Не!
Ела, миличка.
Бейли, да се махаме.
Тръгвай, хайде.
Отведи ги от тук, бързо!
След тях.
Къде е полицията?
Господи. Повикайте полиция!
И някой да се обади за линейка!
Някой да помогне!
- Заведете го горе. - Никъде няма да ходя, ще чакам полицията.
- Ще правиш каквото ти кажа! - Не си познал.
Стига, Ники, прав е. Тук не сте в безопасност.
Аз ще изчакам полицията при татко.
Не стойте тук, вървете!
ПО РОМАНА НА ЛОРА ДЕЙВ
- А дядо? - Каза да не стоиш там.
Не го мисли, да влизаме в хотела.
Хайде.
- Още не мога да повярвам, че си жив. - Сигурно си разочарован.
- Какво искаш да кажеш? - Много добре знаеш.
- Ако намекваш… - Не се мъчи, от дете не умееш да лъжеш.
- Баща ми загина току-що, прояви уважение. - Уважение? Вината е твоя.
- Заради твоите мафиотски напъни. - Не знаеш какви ги говориш!
Държах нещата под контрол, но твоят зет се появи и съсипа всичко.
Също като преди 18 години.
А кой го вкара в тази каша? Точно така, ти.
- Ако търсиш виновен… - За много неща се виня.
Но за това си виновен ти с малоумния ти план.
Престанете!
- Изкарва ме виновен! - Целта беше ти.
Стига! С нищо не помагате така.
От тъпи мачовски изпълнения няма никаква полза.
- Какво ще правят с Франк? - Ще го откарат в частна морга.
- Отивам с него. - Недей.
Долу е пълно с полиция, не е добре да се замесваш.
- Ще стоите тук, има кой да се погрижи. - Добре.
Трябва да се оправим с Перек, иначе ще ни удари още по-жестоко.
Първата ни задача е да завършим банковата сделка.
Ще му се изплатим и ще предложим отстъпка за по-нататък,
защото вече ще притежавам банката, която дойдох да купя.
- Добре, значи ти… - Трябва да тръгвам, подписваме в 13 ч.
- Добре ли си? - Не.
Не съм добре. Но нямам време да се отпускам, ти също.
Нарича се "разделно мислене", попрочети.
А той?
Задръж го тук.
- Убили са Франк? - Целта беше Теди.
Явно Перек от картела го е поръчал.
- Чудно че смъртта на Кампано ме разстрои. - Трябваше да го предвидя.
С първосигнални и неморални хора е трудно да се предвиди каквото и да е.
- Къде е Николас? - Беше с Теди и Куин, отпрати ни.
- Лошо. - Дали Теди го държи там?
Не Теди.
- Сега Куин командва. - Това не мога да го повярвам.
Не знам дали ни е лъгала още отначало,
или промяната е заради издънката на Теди, но…
- Не е такава. - Какво правиш?
Звъня на дядо. Ако вдигне, значи е добре.
- Никакви обаждания. - Да не съм заложник?
- Ало? - Дядо, добре ли си?
- Да, говоря с Теди. - Добре, но…
- Не, опитвам се да… - Кой е?
- С кого говоря, по дяволите? - Бейли е.
Баща ти там ли е? Чува ли ме?
Не.
Теди, Хана е.
- Слушай… - Теб ли да слушам?
След всичко, което ни причинихте с мъжа ти?
Откраднахте пари на картела.
Заради вас баща ми не е сред живите.
Знам, че си ядосан. Опитах се да говоря с Куин.
- И с теб бих поговорила, ако… - Много мило, Хана.
Но, не, просто ще изчакаме тук.
Що се отнася до дядко, бъдещето му е във вашите ръце.
До скоро.
Ще го задържа, ако нямаш нищо против.
- Къде са отседнали? - Мислиш, че ще ти кажа ли?
Казвай къде са!
Ще ме убиеш ли?
Не е толкова лесно сам да дръпнеш спусъка.
Явно имаш капка разум.
Къде тръгна?
- До тоалетната. - Сядай.
- Може ли да отида… - Сядай, мамка ти, да не те гръмна!
- Ще го убият. - Няма, той е разменна монета.
- Какво? - Теди…
Теди е първосигнален и неморален.
Дали Куин няма да го укроти? Знам, че я подозирате в лъжа.
Искаш да й имаш доверие, но видях у нея студенина и пресметливост.
- Според нас тя е в основата. - Тогава да се разберем с нея.
Състрадателната Куин от Лос Анджелис вече я няма.
Заплашваше, сякаш е готова да брани семейството си на всяка цена.
- Ти не би ли направила същото? - Не и по този начин.
Мадам Дюбоа, рано сте дошли.
Прощавайте, от хотела трябваше да подготвят почерпка.
Не е необходимо, г-це Фавро. Седнете, моля.
Очаквах целия борд на банка "Шалон".
Да, но предвид обстоятелствата,
по-удачно е да се срещнем на четири очи.
- Какви обстоятелства? - Нека си говорим открито.
Г-це Кампано.
Благодаря, ще кажа на сестра ми.
Беше хлътнал по моята Кейт, нали?
Онова лято на остров Каптива. Бяхте на 12-13 години.
Всяка сутрин излизахте с лодката. Ти, Куин и Кейт.
- Виждах как я гледаш. - Щом си рекъл.
Стига глупости. И двамата с баща ти бяхме наясно.
Смешно му беше, а на мен не ми се нравеше.
Но той ми рече, че Кейт е достатъчно умна да решава сама.
Разказваш ми защо умната ти дъщеря ме е отрязала ли?
Не, разказвам ти как умният ти баща ми наля акъл в главата.
- Ти ли я уби? - Какво?
Ти ли уби моята Кейти?
Чакай…
Затова ли татко питаше същото?
Ти ли му пускаше мухи?
- Или шантавият ти зет? - Остави го него.
Ти ли уби дъщеря ми?
Той е причината за цялата тази каша. Заради него баща ми умря.
- Дори в затвора те вкара. - И с право, наруших закона.
- И клетвата си. - А клетвата ти към баща ми?
Не ме е карал да се кълна.
Всичко, което съм правил за него, е по мое усмотрение.
- Човек трябва да отговаря за делата си. - И вината е моя, така ли?
- Трябваше да отнеса куршума? - Не, независимо от случая,
той щеше да го спре с гърдите си, каквото и направи, защото те обичаше.
Така, както аз обичах моята Кейт.
Затова пак те питам. Ти ли уби дъщеря ми?
Майната ти.
И, не, не съм я убил.
Наистина трябва да пикая.
- Само ми кажи къде са те. - Знаеш, че не бих ги издал, стига.
Пребъркай го.
- Чисто ли е отвън? - Да.
Какво е това?
- Хубава снимка. - Тук е на моята възраст.
Видно е колко много са се обичали.
- Или си въобразявам? - Не, не мисля.
Как от такова приятелство се стига дотук?
Ако можеше да върнем времето назад
и да убедим дядо да не забърква татко с Кампано,
а Кейт - да не се среща с Айвън…
Постави се на тяхното място.
На дядо ти, на баща ти и майка ти.
Можеш да ги разбереш, нали?
Последния път Куин каза, че колкото и да се ровя за истината,
от това нищо хубаво няма да излезе.
- А и нищо не бих могла да променя. - Доста грубо изказване.
Може би е по-лесно, ако разсъждаваш така.
Възможно е, но какво говори това за Куин?
- Какво има? - Нищо.
Кажи де.
Толкова ни се насъбра, иска ми се просто…
Ще измислим нещо, обещавам ти.
- Някакви новини от Николас? - Не, нищо.
А някакви идеи?
- Какво? - Не ми е работа…
- Какво има в куфара? - Ако е нещо, с което да му помогнем…
Не знам какво е, но Николас ми нареди да го пазя добре.
- Да погледнем вътре? - Не.
Щом ти е наредил така, може да е нещо, което да го спаси.
Отивам за кафе.
- Можеш ли да го отвориш? - Ще успея.
НИКОЛАС БЕЛ И СИЕ
ЛИЧНО И ПОВЕРИТЕЛНО
Не хареса ли цветята?
Напротив.
Имам новина.
Аз също.
- Сделката пропадна, банката се отказа. - Какво?
- Защо? - Не знам, Теди.
Явно са счели за лоша реклама да продадат реномирана банка
на дъщерята на прословут гангстер, застрелян току-що в центъра на Париж.
Никога няма да избягам от името си.
Слушай, съжалявам за сделката, но говорих с изпълнителя на завещанието.
Ще получим достъп до фонда.
Там има достатъчно да изплатим на Перек петте милиона и нещичко отгоре.
Като извинение за причиненото неудобство.
Ще сложим точка. Аз ще се върна към стария бизнес,
а ти ще можеш да се правиш, че нищо не се е случило.
- Майната им. - На кого?
На Перек и картела.
Убиха баща ни, а ние да им се извиняваме? Как ли пък не!
Разстроена си за татко, и аз съм така.
Но на такива хора не се обръща гръб.
На теб не ти стиска, понеже си мекушав. Затова не ги е страх от теб.
Аз обаче ще отида право при най-големия им конкурент.
- Безумие! Дори не знам как… - Говорих с Рошел Барън.
Радва се, че разширяваме бизнеса, и предложи защита.
Така че освен ако картелът не иска война, ще се примирят за парите.
Обичайни бизнес разходи.
- Но без банката… - Имам успешна компания в Лос Анджелис.
Обслужвам хора, които летят из облаците.
Идеални са за пране на пари.
Значи си го решила?
- Поемаш юздите. - Ти не ставаш за тая работа.
- А ако кажа "не"? - Ще поръчам да те убият.
Не се стряскай, не бих го направила.
Да се беше видял само.
Стига се размотава, върни се в стаята си и ми помогни да намеря Оуен.
Как? Николас не казва къде са отседнали.
- Пребърка ли го? - За тъп ли ме мислиш?
- Не знам, неотлъчно ли беше с него? - Естествено, че…
Няма нищо.
Лични бележки, имейли… Не са юридически документи.
Описал е всичко, което е вършил за Кампано.
- Архив на цялата им престъпна дейност. - Така се е застраховал.
Това би могло да уличи Франк, Теди, цялата фамилия.
Да, но уличава и Николас.
Какво става?
Забравете.
- Това е най-силният ни коз. - На 75 г. е, би значило да лежи до живот.
- Вече е изкупил греха си. - Да, но…
Щом ги е донесъл, значи е бил готов да ги използва.
- Дядо трябва да реши сам. - Да, но не е тук.
Познаваш го по-добре от нас. Как би постъпил?
Снощи в самолета ми каза,
че трябва да оправи нещата.
Може би като поеме отговорност, като ни даде шанс отново да сме заедно.
- Без него. - Да, но ти ще имаш баща, а аз - съпруг.
Това ли искаш?
Да.
И то много.
Добре.
Трябва да цифровизираме каквото можем възможно най-бързо.
Ще донеса нещо за ядене.
- Имате ли ключ от стаята? - Моят май остана у дядо.
Ето.
Какво?
Николас има ключ за стаята.
- Ало? - Г-жо Фишър, обажда се Хана Хол.
Говорихме онзиден от кабинета на агент Андерсън.
За Грейди Брадфорд, помня.
Ще получите криптиран имейл от мен. Пратете ми потвърждение.
Ще ви пусна линк към защитен сървър
с достатъчно сведения да сринете организацията на Кампано.
- Откъде ги имате? - Не е за телефон, вижте си пощата.
Май клъвна.
- Да, току-що отвори имейла. - Добре.
Насам.
- Вие ли сте куриерът? - Да.
Занесете веднага това в хотел "Луминьо".
Ако се издъниш, лошо ти се пише.
- Май не говори английски. - Бас ловя, че ме разбра.
Изпуснали сте ги? Лошо, много лошо.
- Напуснали са хотела набързо. - Намерете ги!
- Умението ти да общуваш куца. - Имаш ли друга идея?
В моята сфера не гоним резултата, а преценяваме възможностите.
Искам да говоря с него.
- Оуен явно пак се е измъкнал. - Да, типично за него.
- Някаква идея къде може да е? - Не, а и едва ли ще го намерите.
Оуен е находчив. Умее да изпреварва противника си.
Затова толкова години ви се изплъзваше.
Татко веднъж ми каза, че имало шанс да се договори с някого.
Твой клиент, с когото си стигнал до конфликт.
Изгодна сделка, която отказал, за да не те поставя в неудобно положение.
Баща ти ценеше приятелството.
Особено нашето.
И за татко това беше знак за приятелство.
А за мен бе проява на слабост.
Баща ми така и не стигна до Оуен, защото беше слаб, за разлика от мен.
Куини, познавам те от малка.
Заплашваш ли ме?
Не исках да съм в този бизнес, но това не значи, че не ставам за него.
Това дойде по куриер.
- Всичко ли е? - Половината.
КУИН, ЗА ДРУГИТЕ - НА АЛЕЯТА КРАЙ СЕНА ДО "НОТР ДАМ".
ЕЛА САМА В 15 Ч. - Х.
- Дилия Фишър е на първа линия. - Свържи ме.
- Дилия, какво има? - Току-що говорих с Хана Хол.
- Помниш ли я? - Да, какво иска?
Имала улики срещу Кампано.
Купища. Знаеш ли нещо по въпроса?
Не. Какво друго каза?
Току-що ми писа, до "Нотр Дам" е.
Няма да й посегнат, пълно е с хора.
- Застреляха Франк в хотел. - Онези са мафиоти.
А Кампано не правят такива неща?
Онова с Кейт беше отдавна. Тя застрашаваше цялата им организация.
- Много успокоително. - Теди е действал сам. Не мисля, че Куин…
- Защо ми я отнемаш? - Кристин.
Бейлс.
Какво има?
Един спомен не ми излиза от ума - как с мама се карахте в някакъв мотел.
- Бяхме се изнесли. - Да, спомням си. Съжалявам за сцената.
Не, нямах това предвид.
Друго е странното - че Куин ме извади от басейна.
- В мотела ли? Тя не беше там. - Да не бъркаш? Каза, че е била.
Не помнела как ме е извадила от басейна, но била там.
Това беше най-големият ни скандал с майка ти.
Щях да помня, ако Куин е била там.
- Какво? - Звънна къртицата ни в шерифството.
Няма да повярваш какво ни гласят.
"Нотр Дам"?
Не е ли клише?
Щях да наема лодка, но няма свободни.
Да се поразходим.
Искам да обсъдим пускането на Николас и свободата на Оуен.
Парите не ни устройват, ако това предлагаш.
- Теди изглеждаше ядосан. - Да, но вече се оправих с него.
Ще махнеш с ръка на два милиона долара?
Не точно, но с тях няма да постигнем сделка.
Вече имаме нова политика - да не оставяме несвършена работа.
Второто ми предложение няма да ти хареса.
Оуен разполага с достатъчно доказателства да закопае всички ви.
Нима?
Сигурно се намират на защитен сървър.
Достатъчно е да изпрати един имейл и бам! Семейната кула се срива.
С такива доказателства двамата с Теди ще лежите дълго.
Теди може, но не и аз. Финансовата ми компания е чиста.
- Глупости. - Питай Николас, нищо там не ме уличава.
Баща ми се погрижи.
За разлика от мъжа ти, знаеше как да защити любимите си хора.
Но ще хвърлиш Теди зад решетките?
Имам си начини да го предпазя.
Изходът за теб е един.
Доведи ни Оуен до края на деня. Иначе ще го отнесете, а пръв ще е Николас.
Каква е тази мания да мъстите на съпруга ми?
Сериозно ли ми задаваш този въпрос?
Баща ми умря.
И не казвай, че вината е на Теди. Всичко тръгна от Оуен.
В грешка си. Брат ти е убил Кейт. Оттам е тръгнало всичко.
Не, не я е убил. За цялата драма е отговорен Оуен.
И няма да оставя нещата така.
- Какво? - Тя знаеше.
- За уликите ли? - Знаеше за всичко, Оуен.
- И за сървъра. - Грейди е бил прав, има къртица.
Мислех, че предателят е в шерифството.
Шерифството, прокуратурата - всички са навързани.
- Изчезваме. - Татко.
Видяхте какво стана с Грейди.
Момент, тя каза ли още нещо?
Куин ли? Не. За всичко вини баща ти. Дори за смъртта на майка ти.
Твърди, че ако си бил послушал Кейт, тя нямало да отиде при Айвън.
- За това е права. - А откъде е разбрала?
Твърдеше, че не знае за какво са се карали мама и татко.
- Аз не съм й казвала. А ти? - Не, не съм.
Бейли?
Кристин.
Бейли?
- Бейли? - Трябва пак да говоря с Куин.
- Бейли. - Не се връзва. Тя премълчава нещо.
- Със сигурност, но… - Обичала е мама, ще й го припомня.
- Няма да се трогне. - Не си прав, тя ме харесва.
- Опасно е. - Мислех, че сме минали този етап.
Куин ни излъга. Забъркана е в семейния бизнес, сега дори го ръководи.
Вини баща ти за смъртта на Франк, а явно и за майка ти.
Именно! Не виждате ли колко е абсурдно?
- Да, но… - Тук има нещо.
Свързано е със смъртта на майка ми.
Това е в основата и мисля, че ако поговоря с Куин…
- Вече се опита. - Трябва да се срещнем пак.
Моля ви, послушайте ме.
- Обърках целия ни живот, за да те опазя. - Татко, ти…
Обичам те, но не можеш да ме опазиш от всичко.
Не стана ли ясно вече?
Не можем да избягаме от тези хора. Отказвам да бягам от тях, край.
Значи си бил готов да предадеш семейството ми?
- Моля? - Папките. Хана ги пробутва за сделка.
- Бяха крайна мярка, не съм искал… - Я стига!
- Адвокатски увъртания. Знаех си! - Куин, моля те.
Можеш да сложиш край. Готов съм да пожертвам всичко.
За безопасността на Бейли, Хана и Оуен.
- И на Оуен, сериозно? - Виновен съм пред него, и то много.
- За мен прошката вече е лукс. - Виждам и сърцето ми се къса.
Баща ти не искаше това за теб, знаеш го.
Знам, че само на мен имаше доверие. Затова ме включи, преди да умре.
Да, по същия начин привлече и мен.
Никой не можеше да устои на чара на баща ти,
но виж какво стана с него накрая.
Докъде се докарахме.
Ти наследи една прогнила империя.
Още не е късно, поне за теб.
Сложи точката така, както щеше да стори баща ти.
Това би искал Франк.
Него вече го няма.
Дошли сме при Куин.
Какво искате?
- Да говорим с Куин. - Времето за приказки мина.
Няма проблем, Теди. Влезте.
- Поредният жалък опит за сделка? - Не, този път идеята не беше моя.
Искам да поговорим за мотела, в който се караха нашите.
- Вече ти казах всичко, което мога. - Всичко?
- Не ми харесва тонът ти. - Нека довърши.
- Да не ме заплашваш? - Не, моля те да я изслушаш.
Баща ми не помни да си била там.
- Беше много ядосан. - Сигурно.
Но аз си спомням две неща.
- Как ти ме измъкна от водата… - Казах ти, че нямам спомен за това.
И още нещо - бях на люлка в парка.
Отначало мислех, че двата спомена не са свързани.
Но осъзнах, че ги смесвам.
Не си ме измъкнала от басейна. Вдигна ме от земята и ме качи на люлката.
В парка срещу улицата, на която убиха мама.
- Постоянно ходехте там. - Да, но сирените…
Било е в деня, когато убиха мама, нали?
Там си била. Защо не ми каза?
- Защо пак да те връщам към този ужас? - Помолила те е. Защо си скрила?
Колко пъти ще ме питаш дали близките ми са убили майка ти?
- Докато не й кажеш истината. - Нямаме нищо общо…
Стига си ме лъгала!
Обичала си майка ми, кажи ми какво стана.
Щом си била в парка, значи си знаела нещо. Искала си да я предпазиш.
- Знаела си какво крои Теди. - Той нямаше нищо общо.
- Не ти вярвам. - Не те лъжа.
- Защо го прикриваш? - Няма такова нещо!
- Не можеш ли просто… - Бейли!
Вярвам й.
- Вярвам на Куин. - Най-сетне.
Тя не прикрива Теди, а самата себе си.
Това е абсурдно.
Казала си на Бейли, че от ровенето няма да излезе нищо хубаво.
С идеята да я спреш да разпитва.
Друга истина не си изричала.
- Не. - Кажи й, тя заслужава да го чуе.
- Не, не съм… - Напротив.
Ти си наредила майка й да бъде убита.
- Не е вярно! - Ти си отговорна за смъртта на майка й!
И когато Бейли е взела да разпитва, си излъгала, за да защитиш себе си.
Трябваше да опазя семейството си!
Баща ми никога не би посегнал на дъщерята на Николас.
Брат ми пък щеше да оплеска всичко. Трябваше да го направя аз!
Кейт е споделила с теб, че е говорила с Айвън.
Щяха да съсипят цялото ми семейство! Трябваше да го предотвратя.
- Не исках да я убивам. - Но си пратила колата.
За да я сплаша!
Само за да я разубедя за срещата с Айвън.
Знаех, че ще е в парка тогава, и отидох, за да не стане беля.
За да съм сигурна, че няма да пострада.
Шофьорът само трябваше да я стресне.
Работеше за баща ми, не му беше за пръв път.
Дори не трябваше да я доближава, но тогава Кристин…
Ти…
Ти хукна.
Отскубна се от ръката на Кейт,
колата свърна, за да не те удари, и…
И е блъснала мама.
Заведох те в парка.
Сложих те на люлката.
И останах с теб, докато не видях, че Николас идва.
Куин, сложи край на това безумие.
Нека Оуен се прибере.
Не.
Тя няма да ми прости.
Как би могла? Оставих те без майка.
Грешиш.
Имам майка.
Имам семейство, което обичам, така че мога да ти простя.
Каквото било - било.
Първия път ми каза, че човекът не се определя от семейството.
Важи и за теб.
Бейлс!
- Как сте? - Тя беше страхотна.
И ще ги пуснем, така ли?
Тръгвай.
Да идем някъде.
Научих се да карам лодка.
А аз се убих да те запаля по ветроходството.
Прецених, че е полезно умение.
С ветроходна лодка не се стига далеч, но с 12-метрова моторна яхта…
- Научила си се да управляваш яхта? - Имах пет години.
Какво?
Вярно, оставиха ни на мира.
И независимо дали Куин си го признава, разполагаме с козове срещу тях, но…
Близо 20 години все се оглеждах през рамо.
Трудно ми е да повярвам, че вече няма за какво да се тревожа.
- Всичко е наред. - Дали?
След толкова време…
Възможно ли е наистина да спрат?
Не знам, но днес сме си добре.
Да не искаме повече.
Попитай ме пак.
Какво да те попитам?
Дали бих направила същото, ако тогава знаех каквото знам сега.
Предизвиквам те.
Би ли?
- Знаех си, печеля. - Не.
- Няма такава дума. - "Атрий" значи вътрешен двор.
- Провери в речника, печеля. - Не, аз съм пръв.
- Още обсъждаме моята дума. - Той играе по свои правила.
Моля? И без това стана 17 ч., трябва да правя коктейли.
Тъкмо да пробваме новото уиски.
- Ще помогнеш ли? - Добре.
- Но идеята е ужасна. - Идвай тук.
Ако се разпея, вземи ми чашата.
Не е за вярване, че най-сетне сме всички заедно.
Страхотно е.
Ще го отвориш ли?
- Не знам. - Хайде де.
БИХ Я СЛОЖИЛА В РАМКА, НО ИЗБЕРИ ПО ТВОЙ ВКУС. КАРЪЛ
ЧИСТАЧИ
Да?
Аз съм.
Имаме несвършена работа.
Превод на субтитрите Боряна Богданова