Jag är ledsen, stumpan. Vi måste ta en liten biltur.
James. James.
James!
Sophie, kom.
Vi måste sticka. Kom igen. Spring.
Helvete.
Det har skett en olycka. Två skadade. Du måste ringa polisen.
Var då?
Har du ett gevär?
I ladan där borta.
OKÄND
Hallå.
Ja, det är jag.
Ja. Ja, han arbetar för oss.
FÖRHÖR: CALLUM WALSH
Jag hörde en olycka bakom mig. Vände bilen, körde tillbaka.
Och då såg jag mannen med vapnet.
- Vet ni vem han var? - Aldrig sett honom förut.
Vad hände sen?
Han kom mot mig, så jag backade bilen.
Fastnade i ett dike, hoppade ur och sprang.
Så ni flydde från platsen?
För att hämta hjälp. Ni såg vad jag fann när jag kom tillbaka.
Och hyrbilen?
Vet ni vem som körde den?
Jag behöver nog en advokat.
Klä för fan på dig.
- Vad är det? - Lucas är död.
Han hittades på ett fält 1,5 mil från huset.
Lucas är död.
Vad har du gjort?
Det du inte klarade av.
Skickade du honom efter min dotter?
Hur så? Börjar du bli sentimental?
Fan.
Jag vet inte vad Lucas gjorde där. Jag var inte inblandad.
Du låter nästan trovärdig.
Bra övning inför polisförhöret.
De kommer om en timme och lär vilja förhöra dig.
Och få det överstökat. Innan dina gäster anländer.
Vad vet de?
Lugn. De har redan en misstänkt.
Vem då?
Callum Walsh, din journalistvän. Gå och gör dig presentabel nu.
En del av upplägget. Med journalisten.
Känner ingen till stället?
Ingen utom han.
Vad gör vi nu?
Vi gör oss presentabla.
Vi skaffar en advokat.
Vi säger sanningen.
Och hur exakt ska det fungera?
De la dig i ett bagageutrymme, James.
Prejade oss av vägen.
Du dödade mannen i självförsvar. Vi kan förklara.
Nej. Ingen kommer att tro oss, Sophie.
Callum såg det också.
Han är ett vittne.
En opartisk tredje part med trovärdighet.
Vad har vi för val?
Vi flyr. Medan vi fortfarande har ett försprång.
- Och sen? - Jag vet inte, men vi löser det.
Soph, vi kan inte stanna här.
Jag ringer Callum.
CALLUM WALSH MOBILTELEFON
Din advokat är här.
Vad gör du här?
Tänkte att du behövde hjälp.
Inte av dig.
Nåja...
...som det verkar, så är du inte i position att välja.
Kalla hit en polis. Få mig utkastad. Det är upp till dig.
Inte vidare smart,
men hon lär ha en bakgrund av att få män att göra idiotiska saker.
Din källa Tess Caldwell. Är det vad hon kallar sig nu?
Eller Sophie Ellis?
Har du hört det förut?
Det är vad hon kallades i San Francisco i nästan ett årtionde.
Tog sin makes namn.
Ni har visst träffats.
Bara ännu ett alias i ett långvarigt svindleri långt före din tid.
Snuvade investerare på sitt VC-bolag på 11 miljoner i kapital.
Och just när myndigheterna började undersöka det,
hoppade hon från Golden Gate-bron.
Jag menar, undrade du nånsin
hur hon betalade för den där dyra våningen?
- Hennes ekonomi var inte min sak. - Det kanske den borde ha varit.
Hon utnyttjade dig, precis som hon utnyttjar min klient.
För eget gagn.
Du ligger illa till, men det finns en enkel utväg.
Prata med utredarna. Berätta sanningen.
För jag har en stark känsla av att du vet exakt var de är.
Tack för rådet.
Jag anlitar nog en lite mer överkomlig advokat.
Låt mig ge dig ett sista råd. Gratis.
Se upp med vems historier du tror på.
Om dina källor ständigt råkar illa ut,
kommer de att börja tro att du är inblandad.
- Tack. - Madam.
Där är du ju. Välkommen, raring.
Vilken dag.
Hur mår Quinn?
Han var visst uppe tidigt.
Det är konstigt att inte få se honom.
Det är tradition, jag vet, men jag vill gärna prata med honom.
Det kommer att vara värt det när han ser dig gå mot altaret.
Är det klänningen? Får jag?
Herregud. Den är fantastisk.
Tack.
Jag har lite beklagliga nyheter.
Jaså?
Det skedde en bilolycka i går kväll.
Några kilometer utanför egendomen.
Är alla oskadda?
Dessvärre inte.
En av våra anställda förolyckades.
Säkerhetspersonal.
- Jag beklagar. - Tack.
Polisen sköter det, men de kanske kommer förbi om en stund
för att ställa frågor, och jag ville inte överrumpla dig.
Vill de tala med Henry?
Quinn, faktiskt.
Varför Quinn?
Han träffade mannen tidigare på dagen angående säkerhet under svensexan.
Allt kommer att klaras upp nu på morgonen, och inget kommer att störa festligheterna.
Vem var mannen?
Vet du hans namn?
Nej.
Inte idealiskt på er bröllopsdag, jag vet, men försök ignorera det.
Det kommer att dra förbi.
Och såna här saker brukar reda ut sig själva.
Nåt svar?
Inte än.
Sophie.
Är det...
Är det nåt du inte berättar?
Soph.
Var ska jag ens börja?
Säg det bara.
Jag var där. Kvällen då min mamma dog.
Hon var rädd.
Upprörd över nåt.
Hon körde mig dit ut mitt i natten.
Att vara där, där allt hände...
...lockade fram alla minnen.
Jag har bevis.
Jag sa det till Callum
när jag ringde honom allra första gången.
Bevis på vad?
När de hade dödat henne...
...gömde de hennes bil i skogen.
Lät den ruttna.
Jag hade koordinaterna nedskrivna.
Bilen var det enda beviset som fanns kvar.
Hur vet du det?
Jag var där.
Jag hittade den.
Men den här gången visste jag inte vad det var.
Jag mindes inte.
Därför flydde jag.
Eliza trodde alltid det handlade om henne, men det handlade alltid om min mamma.
Jag trodde mig kunna reparera det här.
Men det finns inget jag kan göra åt det. Det har det aldrig funnits.
Det är inte sant.
Se på oss.
Jag vet allt de har hemlighållit och vad har det förändrat?
Jag passerade en brottsplats på väg hit. Hade det nåt med oss att göra?
Det skedde en olycka i går kväll.
En säkerhetsanställd på väg från egendomen krockade med en bil.
Så det är vad vi kallar det?
Bilolycka.
Och ingens fel, antar jag.
Bara ännu en tragisk olycka som råkade ske på vår egendom.
Vad pratar du om?
Jag vet vad du sa till henne.
Att hennes mamma dog i en olycka.
Så, du har talat med Sophie?
Ja, det har jag.
När pratade ni?
Vi träffades i går kväll,
på min förfrågan, och jag berättade sanningen för henne.
Jag sa att hon borde lämna stan.
Och att min familj var kapabel till mycket värre saker än hon nånsin trott.
Anne berättade vad som hände.
Hur hon dog.
Att min mamma dödade henne.
Varför har du skyddat henne hela den här tiden?
Hon är din mamma.
Den kvinnan var också nåns mamma.
Jag valde dig, Eliza. Jag valde alla er.
Hur ska jag leva med det?
Polisen är här.
Kan ni berätta lite om hur ni känner James Ellis?
Jag... En affärspartner. Vi hade träffats en gång tidigare.
Och visste ni vem han var gift med?
Nej, inte då.
Er advokat har informerat oss om deras bakgrund.
Förskingring och bedrägeri i USA.
Jag har hört det. Ja.
Låter som om de prövade sin lycka här.
Vad hände när mr Ellis kom hit i går?
Han attackerade mig.
Vi var ute på jakt. I skogen.
Han hotade mig för att försöka pressa min familj på mer pengar.
Blev det handgemäng?
Ja, mina vänner hörde uppståndelsen och lyckades komma dit fort.
Jag hade tur.
Kan ni ge mig deras namn?
Ja.
Alla kommer hit senare i dag till bröllopet, så klart.
Om ni vill förhöra dem. De hjälper säkert gärna till.
Vad hände efter det?
Min säkerhetspersonal ledsagade honom från egendomen
och följde efter hans bil för att se till att han gav sig av.
Det var nog där jag gjorde ett misstag.
Jag borde ha ringt er då för att, ni vet,
låta er hantera det hellre än att försöka lösa det själv.
Tack, mr Huntley.
- Ledsen att störa på er bröllopsdag. - Visst.
Vi uppskattar er tid.
Visst.
Herregud, Callum.
Är du okej?
Nej, men tack för omsorgen.
- Du kommer bli utsläppt. - Hur då?
Tidningen har jurister, och lyckligtvis är du ännu anställd.
Tack.
- Det betyder inte att det är över. - Jag misstänkte det.
Callum, det här är inte bara ett slagsmål i tunnelbanan.
Det som hände i går kväll kan förstöra ditt liv.
Jag vet.
Har du nån aning om var hon kan vara?
Sa de till dig att fråga mig det?
Jag pratade med en utredare.
Herregud, Julia. Tack.
Tack för lojaliteten. Jävla...
Och det mest oroväckande är att de frågade om ett annat fall.
Om Phoebe. Din gamla källa.
Hon som föll från balkongen i Nice.
Vad för slags frågor?
De har samtalsregister.
De sa att du sms:ade henne ända fram till hennes död.
Att du desperat letade efter henne.
Och de frågade mig om...
...vad för slags relation ni hade.
- Varför då? - Spelar det nån roll?
Julia, de försöker sätta dit mig.
Callum, du måste sluta skydda Sophie. Det finns ingen story. Hon blåste dig.
Berätta bara var hon är.
Du är fortfarande här.
Bilen är här för att köra mig till kyrkan, men jag ville träffa dig.
Du är så vacker.
Vad är det för skrapsår ovanför ditt öga?
- Hände det under jakten? - Ja.
Ja, några av killarna tog det på lite för stort allvar.
Är allt okej?
Jag kan nog inte genomföra det här.
Det är inte du.
Det handlar inte om dig.
Det jag delvis förälskade mig i var din familj.
Din mamma verkade förstå mig.
Hur det var att vara jag, åtminstone.
Det är som om...
Det är som om allt världen trodde om dig och din familj
bara var påhittat, men jag visste sanningen, så det var oviktigt.
Kanske hade jag fel.
Vad de gjorde mot henne, din syster...
Bara övergav henne.
Jag vet inte vad det säger om mig om jag kan leva med det.
Okej. Hon är inget offer här.
Hur kan du säga det?
För att hon har pratat med en journalist.
Hon vill exponera alltihop.
För eget gagn.
- Mannen du träffade på klubben... - Quinn.
...är hennes man.
De har samarbetat för att få information av oss två.
Hon manipulerade Eliza, han manipulerade oss.
- Det är vilka vi pratar om. - Wow.
Låt oss vara på det klara med det.
Du.
Om du vill backa ur...
...så förstår jag.
Det gör jag.
Men gör det inte för deras skull.
Jag åker till kyrkan nu.
Och vad du gör är upp till dig.
Här.
Tack.
Har du...
...har du funderat på det?
På att åka härifrån?
Vad tänker du att vi ska göra, James?
Vart skulle vi ens ta vägen?
Jag vet inte.
Det är kanske lättare för mig att föreställa mig än för dig.
Varför?
För att vi har gjort det förut.
Vad pratar du om?
Sophie, allt vi hade...
...vi byggde upp det från grunden.
Tog saker från personer som inte skulle sakna dem.
Skapade ett liv ihop.
Det enda jag nånsin har velat är att få tillbaka det.
Men det här är annorlunda.
Vi skulle vara på flykt.
Tänk om du alltid har varit på flykt.
Är du okej?
- Ja. - Var är du?
Polisen förhörde mig men jag är hemma nu.
Var är du?
På stället du tog mig till häromdagen.
Är han med dig?
- Sätt på högtalaren. - Ja, vi behöver hjälp.
Vi löser det. Pratar med advokaterna, gör upp en plan.
Okej.
Gå till fönstret.
Ser du gårdsplanen?
Ja?
Jag kommer stå mitt i så ni vet att det är jag.
Till dess stannar ni där.
Gå inte ut. Släpp inte in nån.
Förstår ni?
Ja. Vi förstår.
Vi ses snart.
Jag är på väg.
William. Trevligt att se dig.
- Redo? - Ja.
Ser du mig?
Jag ser dig.
Var redo när jag kommer upp.
Vi är redo.
Vad händer?
- Vi måste sticka. - Vad?
- Poliser. Överallt. - Var?
Beväpnad polis! Beväpnad polis!
Lägg ner vapnen.
- Du gav oss fel lägenhet. - Vad menar du?
Var är de?
I 13B som jag sa.
- Du sa 13D. - Nej, det sa jag inte.
Och du spelade in det så du kan kolla.
Seriöst?
Jag vet vad jag sa.
Om ni inte förstår min accent är det ert problem.
Du medverkar till brott. Du sitter djupt i klistret.
Hos oss säger vi skiten.
Tänker du stjäla en bil?
Jag vet inte.
Allt okej?
Ja. Förlåt.
Vart är vi på väg?
Jag har ditt pass.
- Vad? - Jag har mitt.
Vi kan ge oss av.
Kom.
Grattis. Fantastisk fest.
Ingen skulle nånsin gissa vad som hände i går.
Kom så firar vi med en drink.
Hur kan du vara sån här?
Vad är alternativet?
Att vi gör stor affär och skadar dem vi älskar?
Vi bad inte om det här. Vi ärvde det tillsammans med allt annat.
Du låter precis som vår far.
Vad ska du göra när hon får veta?
För det får hon till slut. Inget kan hållas hemligt för evigt.
Hon är den enda oskyldiga i allt det här.
Och vad exakt gör mig skyldig?
Ge dig, Eliza, du är också gäst på den här festen.
Du har aldrig avböjt inbjudan förut.
Hördu. Vart ska du? Baren är här borta.
Jag ska gå en sväng.
Hur känner du dig?
Lite trött. Lång dag.
Vill du gå hem?
- Jag går med honom. - Nej, nej, nej.
Njut av festen.
Vad säger du, pappa? Känner du för en promenad?
Varför inte?
Tack.
- Vi ses sen. - Ses sen.
Funderar du på en liten tupplur?
Jag tänkte lägga mig en stund.
Och gå tillbaka senare.
Hade du roligt i dag?
Jättetrevligt. Ja.
Bra. Ja.
Ja. Att sitta i den där kyrkan...
...lockar fram många minnen, inte sant?
Jag insåg en sak i dag.
Sophie var också här den kvällen. Kvällen då Emma dog.
Och jag undrade varför du ringde prästen den kvällen,
men det var ju han som tog henne härifrån, eller hur?
Ja, du sa att du hade ordnat det,
och jag gav upp för jag tänkte att jag aldrig skulle hitta henne.
Men hela tiden fanns hon bara en bit bort.
Tack, Henry.
Du kan gå nu. Jag klarar mig.
Gav henne ett nytt namn.
Du gömde henne från mig,
för du visste att det var enda sättet jag nånsin skulle släppa henne på.
Och du hade aldrig haft vad du har i dag om jag inte hade gjort det.
Jag trodde att du skulle förstå vid det här laget.
Hotade du henne?
Var det därför de bara dök upp mitt i natten?
Spelar det nån roll?
Ja, självklart. Den natten förändrade allt.
När jag väl hade passerat den gränsen...
Henry!
...fick jag så många andra att passera.
Jag skulle verkligen vilja vila nu, Henry.
Om du kunde vara så snäll.
Sov gott.
Du fick äntligen som du ville.
Jag kan aldrig försonas med min dotter nu.
Hon är inte din dotter.
Det är inte detsamma.
Vad sa du just?
Din oäkting till dotter.
Hon blir aldrig en Huntley så länge jag är familjens överhuvud.
Henry!
Öppna dörren!
Öppna dörren.
Henry!
Öppna dörren!
Jag är så ledsen, Emma.
Den här vägen.
Vad?
Sophie, vad är det? Kom nu.
Jag måste se till att du var okej.
Jag kan inte fortsätta fly.
Jag måste ställa det här till rätta. För om jag inte gör det blir hon glömd.
Nej. Och du då, Sophie?
Jag klarar mig.
Du gör ett misstag.
Kanske.
Och alla de andra jag gjort... Jag måste förmodligen konfronteras med dem också.
Här.
Det här tillhör dig.
Din far gav mig det.
Det här låg i mitt kassaskåp.
Ja.
Det är ditt pass och allt annat.
Här.
Ta den.
Pengarna var dina från första början, eller hur?
Jag mindes nåt med den där Europa-resan vi gjorde.
Jag minns att vi promenerade längs Seine i Paris.
Vi gick över en vacker liten bro.
Det låg ett kafé några kvarter bort.
Det hade en blå dörr.
Vi kysstes i porten.
Jag mindes den kyssen.
Jag också.
Älskling?
Vad gör du här ute?
Kom in. Det är en sån underbar fest.
Hur kunde du göra det?
Anne har berättat allt.
Vill du verkligen prata om det?
Jag är medskyldig nu, förstår du inte det?
Jag måste hemlighålla det här.
Jag trodde att hon gått vilse.
En kvinna där ute ensam i regnet.
Hon bankade på dörren.
Jag hade aldrig sett henne förut.
Och ni två sov på övervåningen. Du var bara en bebis.
Och hon sa galna saker som att vi försökte ta hennes dotter ifrån henne.
Jag visste inte vem hon var.
Jag försökte bara skrämma bort henne.
Jag visste inte att det var laddat.
Åh, raring.
Jag önskar att du aldrig hade behövt få veta det här.
Det var en sån fruktansvärd olycka.
Men vi behöver inte låta det här förstöra dagen.
Hallå?
Eliza?
Vad är det?
Förlåt.
Jag hade fel.
Jag borde ha hjälpt dig tidigare, men jag vill hjälpa dig nu.
Fotot av henne, har du sett det?
Ja.
Hon stod framför samma träd.
Och blommorna som min far alltid tecknar, dahliorna,
de växer där som om nån hade placerat dem där.
Som om nån hade satt fröna där.
Jag såg honom där i kväll framför trädet.
Han satt på knä.
Tänk om hon fortfarande finns där.
Vad gör du här?
Okej. Gå härifrån nu.
Nej. Det är okej.
När allt lugnat ner sig, ring mig.
Jag vill berätta min historia.
I dess helhet?
Ja.
Förstår du att du är efterlyst för förhör i en mordutredning?
Ja, det gör jag och jag kan förklara.
Vi har också varit i kontakt med ekobrottsmyndigheten i San Francisco.
De blev förvånade över att du levde.
Jag kan berätta allt de behöver veta,
men du behöver också höra det jag har att säga.
Jag lyssnar.
Jag har information.
Bevis.
Om ett mord.
Om en kropp som ligger begraven på Huntleys egendom.
Det förvånar mig att du kom hit.
Jag förstår.
Det är jag inte säker på.
Du använder namnet Tess Caldwell, stämmer det?
Det stämmer.
Ett av dina många alias.
Vi är inte de enda som letar efter dig, Tess.
Vet du att det finns fler gripandeorder utfärdade för dig?
Gripandeorder?
För vad?
Det är ganska många som letar efter dig.
Du har varit på flykt länge.
Är du beredd att berätta sanningen?
Undertexter: Kristina Donnellan