Hjelp!
Hjelp meg!
For å redde Keiko og Yukina,
ankom Yusuke og de andre Kubikukuri-øya.
Uvitende om Genkais død, sloss Yusuke mot Toguro den yngre.
La oss se nå.
Kraften hun ga deg.
Hva sa du?
Imens begynte rundormmonstre å strømme ut av hullet
synkehullet hadde åpnet.
Sakyo vil koble demonverdenen til menneskeverdenen og påkalle yokaier.
Er det
i det hele tatt mulig
å stoppe ham?
Din jævel.
Jeg får holde mindre igjen denne gangen.
Nei!
Skal ikke dette stedet være trygt?
Vel,
hvem vet?
-"Hvem vet?" -Jeg vil ikke dø!
-Løp! -Kom igjen!
Det er vel på tide å kutte deg opp.
Yukimura!
Du overrasket meg, jente.
Er du så ivrig etter å dø først?
Det dukket endelig opp! Åndesverdet mitt!
Mester!
Om du hadde det, hvorfor brukte du det ikke?
Jeg slo ham, så hva betyr det?
Kuwabara…
Kuwabara!
En som er så idiotisk som deg…
…er morsom å lure.
Koenma!
Det holder ikke lenge.
Herregud.
Hullet utvider seg i en sinnssyk fart.
Det er tydeligvis en kunstig kraft.
Det var nære på. Du sikter ikke så verst.
Du har endelig vist ansiktet ditt.
Din drittsekk.
Aner du hva du gjør?
Hvis du utvider hullet, vil yokaier sverme gjennom.
Jeg antar det.
Hvis det skjer,
har ikke dere mennesker en sjanse.
Hva prøver du å oppnå?
Jeg vil se en større verden.
Verden som den burde være, før dere adskilte
menneskeverdenen og demonverdenen.
Ikke med dette lille hullet.
Det må være et større hull.
Jeg vil koble menneskeverdenen og demonverdenen sammen.
Vil du ikke fjerne de kjedelige grensene og strebe etter en mer rettferdig verden?
Jeg lar deg ikke gjøre det!
Sier du det?
Men denne barrieren…
Lurer på hvor lenge den vil vare.
Det at du viser deg her
betyr at barrieren ikke holder lenge, ikke sant?
Hva skal du gjøre?
Vil du fortsette denne maktkampen?
Hiei!
Beklager.
Vi ble forhindret.
Kurama.
Takk.
Ikke misforstå.
Jeg har ikke tenkt å hjelpe deg.
Hva sier du?
Skal vi inngå et veddemål?
Et veddemål?
Hvis de guttene vinner, stopper jeg maskinen.
Men hvis Toguro vinner,
tar du ned barrieren.
Selv om vi vinner,
kan du godt lage en slik maskin igjen.
I så fall,
hva om jeg satser livet på det?
Jeg har viet livet til å oppnå denne drømmen.
For dette,
er jeg villig til å miste livet.
De ordene…
Ikke glem dem.
Toguro.
Beklager, men bekjemp alle sammen.
Betyr det at planen er endret?
Ja. Det stemmer.
Aye aye, sir.
Beklager, Yusuke…
Menneskeverdenens overlevelse står på deg.
Det har ingenting med meg å gjøre.
Jeg skal bare drepe denne fyren og redde Keiko.
Kom igjen.
Veldig bra.
Jeg orker ikke dette lenger!
Hv…
Hvor ble hun av?
Er det all kraften du har?
Jeg var dum som forventet mer.
Det er ingen vits i å slåss ved 100 prosent.
Faen, vi rekker det ikke.
Pokker!
Yusuke!
Hold deg unna!
Din jævel!
Hei på deg! Har du alt fått ryddet opp?
Stakkars.
Og her borte også?
Jeg forventet intet mindre av lillebroren min.
Det ser ut som om Genkai døde forgjeves likevel!
Mesteren?
Hva sa du nå?
Seriøst?
Visste dere det ikke?
I så fall, la meg si det
på en enkel måte.
Som et dukketeater.
Slutt.
Det var en gang
en ung mann og en ung kvinne.
De to
var venner som ville mestre kampsport sammen.
Men
ettersom årene gikk,
ble kvinnen gammel og stygg…
…mens mannen, for kampsportens skyld,
ble en yokai med hjelp fra demonverdenen,
og han bevarte sin ungdom.
Pleide Torugo å være et menneske?
Kvinnen tok, etter å ha gitt kraften sin til en elev,
det dumme valget å utfordre mannen til kamp,
men hun ble selv beseiret.
Og det var sånn Genkai
ble drept av lillebroren min
og dro opp til himmelen.
For en lykkelig slutt.
Du er i veien, storebror.
Hei.
Hva gjør du med ditt eget kjøtt og blod?
Solgte ikke du også sjelen din?
Det er ikke poenget.
Jeg husker ikke å ha solgt æren min.
Din jævel!
Hvorfor…
Hvorfor drepte du mesteren min?
Hun var verdiløs etter å ha gitt kraften sin til eleven sin.
Men
hun ga den visst til feil person.
Hun var desperat etter å la deg rømme.
Jeg betror deg også mitt håp.
Opplæringen din er herved fullført.
Du kan forlate fjellet.
Bli sterkere, Yusuke.
Så du kan beskytte alle.
Utrolig.
Så det er kraften til Åndebølgekulen.
Fortsetter han, kan han vinne.
Dessverre
er det nå ingen mulighet for det.
Hva?
Jeg tar tilbake det jeg sa.
Du er den første jeg kan kalle…
…en motstander.
Opprinnelig
hadde jeg ordnet at Toguro skulle tape kampen.
For å skvise litt penger ut av de nyrike.
Var kampen rigget?
Ja.
Men det er ikke lenger nødvendig.
Nå som planen er endret,
kan moroa begynne.
Dette er ren styrke.
Selv det pneumatiske trykket fra fingrene mine er et våpen.
Basert på min erfaring som tidligere menneske, mangler du noe.
En følelse av fare.
Kan det være
at du fortsatt tror at du ikke skal dø?
Det virker som
om jeg har inngått et farlig veddemål.
Koenma!
Jeg fant den! Hendelsen som gjorde at Toguro ble reinkarnert som yokai!
For 50 år siden
ble Toguros egne elever drept av en yokai ved navn Kairen.
Denne yokaien dukket opp for å kjempe mot Toguro.
Etter å ha vunnet,
ser det ut til at yokaien
spiste de elevene.
Hva skal til for at du får full kraft?
Smerte?
Frykt for døden?
For å få den kraften ut av deg…
…kan jeg kvitte meg med selv æren min.
Som dette.
Jeg treffer neste gang.
Så du har raseri likevel.
Men det holder ikke.
Sinne alene holder ikke.
Var jeg uklar?
Stopp…
Jeg treffer neste gang.
Stopp!
Unna vei.
Hiei!
Kurama!
Jeg skylder deg fortsatt en.
Kurama!
Du får ikke skade dem!
Jeg skal få deg til å dø.
For å få Urameshis kraft ut av ham.
Er det ikke tragisk, Urameshi?
Du er…
…så maktesløs.
Du skal være sterkere enn dette.
Utilgivelig.
Mest av alt kan jeg ikke tilgi meg selv.
Yusukes åndeenergi nærmer seg Toguros kraft.
Men kan han kjempe med sin åndeenergi i en slik uorden?
Jeg vet ikke.
Akkurat nå er Yusukes åndeenergi en enorm tristhet.
Den er utrolig sterk,
men veldig upålitelig.
Jeg skal beskytte alle.
Det var det jeg lovet mester Genkai.
Du trenger ikke venner lenger.
Du er akkurat som meg.
Kvitt deg med alt og bli sterkere.
Jeg er ikke som deg.
Jeg kan ikke kvitte meg med dem.
-Jeg vil beskytte dem med alt jeg har. -Så naivt.
Så veldig naivt.
Til syvende og sist er du bare Genkais elev.
Hvis jeg dreper én til, vil du forstå? Eller må jeg drepe alle?
Jeg forstår endelig vekten av det du har kvittet deg med.
Det er som mesteren vår sa.
Det du har, er ikke styrke.
Jeg lar deg ikke drepe noen andre.
Det er derfor jeg skal slå deg.
Bra blikk.
Jeg legger all kraften min…
…i dette ene forsøket.
Nå avgjøres det!
Toguro…
Du klarer det, Yusuke!
Yusuke…
Åndevåpen!
Yusuke!
Du har min takknemlighet, Urameshi.
Dette er første gang jeg har brukt
så mye kraft.
Så dette er styrken din, hva?
Ikke dårlig.
Han…
Han vant.
Yukina!
Jeg er glad du er ok.
Dette var min feil. Jeg er så lei for det!
Det er jeg som bør beklage.
Mennesker gjorde disse fæle tingene mot deg.
Men…
…selv blant mennesker,
er det mange snille også.
Ikke hat alle mennesker.
Jeg…
…liker dere.
-Au! -Går det bra?
Hvor gjør det vondt?
Gjør det vondt ennå? Hva?
Hvor gjør det vondt? Beklager. Ikke rør deg.
Jeg trenger ikke denne mer. Gjør hva du vil med den.
Jeg har tapt dette veddemålet.
Grunnen
var at jeg ikke så Toguros sanne natur.
Det må være det.
En tunnel som forbinder to verdener for å gi menneskeheten et helvete…
Jeg hadde håpet å se det.
Unnskyld meg.
Jeg…
Jeg ser etter min forsvunne storebror.
Selv om jeg aldri har møtt ham.
Dette…
Betyr dette…
Ikke misforstå.
Det er ikke meg.
Jeg skjønner.
Kan jeg spørre hvem du er?
Bare en venn.
Av de folkene.
Det er mulig at det var dette Toguro ville.
Å bli beseiret av en som virkelig var mektig.
Uansett,
at han skal velge det tøffeste helvetet av alle…
Hvorfor?
Han vil vel straffe seg selv.
Hva?
Han sa han kvittet seg med alt, men det ble tatt fra ham.
Skyldfølelsen over å ikke kunne beskytte dem forsvant aldri.
Veien han gikk
ga ham ikke forløsning, men tortur.
Han sa han ville bli sterkere, men løy for seg selv.
For en utilpass mann.
Det overrasker meg at du visste at jeg ville velge denne veien.
Det ante meg.
Skal du virkelig dra?
Har du ikke gjort nok opp for deg?
Selv etter å ha fått hevn,
fortsatte du å skade og klandre deg selv.
Holder det ikke nå?
Du tar feil.
Jeg hadde lagt alt bak meg etter det.
Jeg kunne fokusere på å få mer makt, så jeg er takknemlig for det som skjedde.
-Løgner! -Genkai.
Bare la meg være.
Gi Koenma en beskjed fra meg.
Yusuke Urameshi…
Han kommer til å bli sterkere.
Men er han ikke forsiktig…
…ender han opp som meg.
På slutten
uroer du deg for han som slo deg?
Du er virkelig en tosk.
Å dø helbreder deg ikke.
Jeg har bare gitt deg trøbbel.
Beklager.
For å ha blandet deg inn.
Ikke si det.
Jeg visste at du ville redde meg.
Det var ikke bare ille.
Jeg fikk en venn.
Er det ikke fantastisk?
En yokai-venn.
Det er sant.
Du også, ikke sant? Du fikk også venner.
Ikke snakk med henne. Du gjør henne uren.
Din jævel!
Hva faen sa du?
Ro ned. Overse ham.
Hiei!
Takk.
For at du beskyttet meg.
Mester!
Jeg holdt løftet mitt!
Kom deg vekk!
Husj!
Tekst: Susanne Katrine Høyersten