EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Kelly tar med sin mamma. Är hon ensambarn?
Ja, det är hon.
-Du är inte det? -Nej, har två yngre bröder.
Familjearvet vilar på dig.
Lägg inte den bördan på mig. Det är därför jag är i LA.
Du vet att jag just nu försöker reda ut
om det är bättre att låta Baby G vara ensambarn.
Hade du valt att vara ensambarn?
Absolut, helt klart.
Hej!
Hej, kära nån.
Min mamma är en superkvinna
för när vi bodde i Kina var vi privilegierade med ett bra liv,
men när jag flyttade till USA som tioåring,
hade min mamma tre jobb.
Hon offrade sitt liv för mig.
Så hon är en osjälvisk kvinna.
Det kändes som ett bra tillfälle att anlita en siare.
Jag vill att han ska sia oss för det är mycket som förändras.
Vad spännande!
Hej.
Han är äkta vara.
Kelly.
Tack för att du kom.
Kineser är vidskepliga.
Jag tar med kompassen när jag spelar i Vegas.
"Jag måste sitta i norr."
Vem vill börja?
Jag först?
Svettas inte
för svett på handflatorna påverkar avläsningen.
Ser du om jag kan lyckas i Los Angeles?
Ser du din karriärslinje?
På din karriärsväg
rullar pengarna in.
Det är ditt öde att bli chef.
Hashtag Boss-livet.
Jag kan inte skilja en siare från en hemlös.
Jag växte upp i ett kristet hem och jag fick aldrig läsa
några horoskop, besöka siare…
Inga medier, glöm det. Detta är min enda chans.
Jag är så rädd.
Var inte rädd.
Lägg handen här, låt mig se.
Jag vill veta om du kan se
om jag får fler barn i framtiden.
Okej.
Ge mig högra handen.
Höger hand.
-Mina händer är lite torra. -Rör dig inte.
Mitt huvud är platt.
Lyssna på mig.
Du har redan ett barn.
Om ingen lägger sig i, kommer du att få…
-Fem barn. -Fem barn?
En dynasti, påstår han.
Gabe vill ha två till, siaren säger fem till.
Kan jag få en dag med inga fler barn?
Få se på ditt ansikte.
Den här delen är M-formad.
Den är M-formad.
Du har en känslig sida och en självständig sida.
Du söker…
…en nobel och äkta kärlek.
Ditt förhållande har med- och motgångar.
Så just nu, med din nuvarande situation,
om du tvivlar på ditt nuvarande förhållande,
är det okej. Du kan fortsätta söka.
Du fattar rätt beslut,
för enligt dina livs- och förhållandelinjer,
finns det fler män som väntar på dig.
Du behöver ingen siare för att veta det.
Siri skulle säga samma sak.
Siri skulle säga: "Håll käften, Kelly."
Andrew är en trevlig person.
Jag tycker att en makes grundläggande ekonomi ska vara trygg.
Jag vet inget om Andrews ekonomi.
Den är inte god.
Du måste hitta en man i vattnets tecken.
Jag.
Du trivs bra med mig.
Hur hittar vi en kille i vattentecknet?
Rakt framför dig, dumbom.
Jag bokade hela bowlinghallen åt oss.
Wow. Vilket ställe.
Tack!
-Det här är helgrymt. -Kan du bowla?
Ja, det kan jag.
Strike…
-Ja! -Strike!
Jaime!
-Här kommer hon. -Hej!
-Det här är inte modeveckan i New York… -Det här är perfekta bowlingkläder.
-Läget? -Bra.
Ska du bowla i dem?
-I klackar? Ja. -Seriöst?
-Jag kan göra allt i klackar. -Det vill jag se.
Sluta skratta!
Jag tänkte väl det.
Lägg av! Vad bra! Det är rätt bra.
Du skämtar.
Som gäst i Annas hem
tyckte jag att Kim uppförde sig barnsligt
och verkligen respektlöst mot Anna.
Hon har en penispump!
Släng ut den! Det är skitäckligt.
-Vore det oförskämt… -Nej!
Vi löser det här.
Jag bokade hela hallen så vi kan lösa det här.
Jaja.
Okej, vi har "brudar" mot "kukar".
Vad sägs? Titta!
-Rätt kul. -Var så god.
Rör det inte! Kan du ana hur många smutsiga händer som rört vid det?
Har ni lediga platser? Hon är DJ på deltid och rengör kulor och…
Hon har på sig sina handkondomer.
Herregud.
-Den är skittung! -Titta! Nej!
-Kevin? -Jag vill inte bowla.
Okej, herr känslig.
Jag är inte känslig.
Jag kan inte låtsas att allt är okej. För det är det inte.
"Jag går in och gör massa skit."
-Se vem som skyddar sin välgörare. -Blev du uppfostrad av vargar?
Kim, det känns som att du har nåt att säga. Säg det bara.
Jag ställer undan dryckerna.
-Vi hade det trevligt… -Ja, och …
Plötsligt hoppade du på mig.
Ja, för du kastade en drink med alkohol på mig.
Det var du som blev sur för en jävla penispump.
-Vad är en penispump? -Det behöver du inte veta.
Har Anna pojkvän? Har hon en hemlig älskare?
Han måste vara från Tyskland eller Israel.
Den är enorm. Jag har aldrig sett en så stor penispump.
Jag kan googla det.
Hej!
Anna!
Hej, Kane.
Hej, hur mår du?
Allt det här bara exploderade över mig.
Det var Guy Tang
som gick in i badrummet och upptäckte den.
Och plötsligt är jag den onde som hittade penispumpen.
Vi pratade nyss om dig.
-Hur är det med dig? -Hur mår du?
Jag mår bra.
-Här är min raring. -Jag såg en bild på dig.
-Ken. Angenämt. -Trevligt att träffas.
-Vilket är bäst? Fotot? -Verkligheten.
Bättre i verkligheten.
-Lite verkligare. -Nicki, hans flickvän.
-Hallå. -Trevligt att träffas.
Jag ber om ursäkt nu.
-Förlåt för att jag inte bad om ursäkt… -Ingen fara.
-Jag såg nåt som fick mig att skratta… -Du roade dig.
Men idiotin, från hennes sida, att gå in i någons hem,
det är oacceptabelt.
-Har du pratat med Kim? -Hämta henne.
Kim!
Kim. Kom.
-Kane ville att vi ska prata. -Var inte elak.
-Sätt dig. -Okej!
-Sätt er. Ni sammanförde oss. -Okej.
Det var dem, inte jag.
Jag ska gå rakt på sak.
Du har ingen rätt att gå in i andras hem.
Jag ville visa honom garderoben. Han gick in i ditt sovrum.
Kan nån försvara mig? Varför är det bara mitt fel?
Om ingen har lärt dig, ska jag berätta. Dina handlingar kan såra andra.
Men jag fattar inte. Vad är det vi pratar om?
-För att du inte har bett om ursäkt. -Eller medgett att du har fel.
Jag får inte skämta. Det är inte kul. Jag fattar.
Det handlar om dina handlingar. Du är aldrig ångerfull.
Erkänn det bara, så kan vi gå vidare.
Okej, ni vinner.
-Det är inte rätt svar. -Det handlar inte om det.
Jag tar på mig den här förlusten nu.
Snälla, jag får huvudvärk.
Kim Lee var en gång i tiden ett fan av Anna Shay.
Jag lyssnar på äldre för att jag vill lära mig.
Men du ödslar bara syre om det du säger inte är vettigt.
Jag orkar inte.
Om Kim inte förstår vad Anna sa till henne kommer hon inte att förstå något alls.
Är det nån mer som vill vara sur? Du med? Är väggen sur?
Jag är inte sur.
Så jag ska vara storsint och be om ursäkt så vi kan gå vidare från det här.
-Jag vill bara se till att vi är okej. -Det är lugnt.
Ska vi gå vidare?
Ja. Alltid.
-Okej. Schysst. -Coolt. Alltid.
Förlåt att jag kastade en drink på din… Det var en fin jacka.
Den var jättefin.
Kolla!
Ja!
Det är gott om utrymme.
Jag gillar takhöjden, fastän det inte spelar roll för Baby G.
Jag hade velat anlita en arkitektfirma
för att åtminstone göra om dörrarna och golvet.
När Gabe och jag var ett par utan barn trodde vi att Malibu var rätt för oss.
Kan det här motstå kritor och tuschpennor?
Och som föräldrar inser vi att skolgrejen är riktigt svårt.
Det är helt avgörande var man bor.
Så vi måste hitta ett hus nära en önskvärd förskola.
Det bästa gästrummet är nog
Hotel Bel-Air eller Beverly Hills Hotel.
Det är ju trevligare för då behöver vi inte inhysa…
-Din familj? -…familjen som kommer på besök.
Det var du som sa det!
Ja, men vi behöver inga extrarum för svärföräldrarna
men vi kan göra extra utrymme för ett barn till.
Gabe, det känns som att vi redan har pratat om det här.
Jag precis
lyckats ta mig förbi hindret
av att vara en besvikelse
eller skam för din familj.
Och nu vill du att jag ska riskera att utsätta mig för mer?
Hur?
-Hur? -Ja.
Eftersom vi har Baby G sa du ju själv att det är löst.
Livet är helt annorlunda nu.
Gabe, har du glömt att de senaste tio åren,
att de vid varje tillfälle som de pratat med mig
frågat: "Varför är du inte gravid? Varför har du inget barn?"
Istället för att inse
att jag genomgick oändliga mängder IVF-behandlingar.
Inte för att…
Du aldrig behövde göra det. Jag förstår.
Dr Chius familj visste att vi hade medicinska problem.
Och…
…de började klandra
mina gener och min hälsa.
Jag vill inte säga det, men sanningen är att det inte var mina hälsoproblem.
Det var Gabes.
Och jag tog skulden i alla dessa år.
Jag tog den för honom…
…för jag ville inte att han skulle bli upprörd.
Jag axlade ansvaret och bar din skam.
Jag förstår att du inte behövde ta på dig alla dessa svårigheter
och bära bördan åt oss båda.
Det var inte rättvist att peka finger på henne,
för jag behövde några operationer för att kunna göra Baby G.
Faktum är att om vi ska få fler barn, måste jag använda en surrogatmamma.
Och de skulle ändå prata bakom ryggen på mig
och säga att jag inte vill bära våra barn
för att jag hellre shoppar eller nåt.
Det vill jag inte utsättas för igen.
Det vill jag inte att du ska genomlida igen.
Det skulle du aldrig ha behövt.
Och jag är ledsen att jag inte gjorde mer
för att säga åt dem att lämna dig i fred.
Jag var inte bättre. Jag struntade i deras svar
och jag vet inte om jag någonsin kan återgälda Christine
för vad hon gett mig.
Du vet att jag vill vara andra till lags. Jag vill inte göra familjen besviken.
Och jag vill vara en bra svärdotter.
Men jag vill inte utsättas för det där igen.
Jag förstår det.
Vi kan lägga det på is för tillfället.
Eller plocka bort det helt om du vill.
Okej?
Christine och jag har mycket kärlek
med Baby G känner vi oss som en hel familj.
Ja, ett barn till skulle ge mer uppfyllelse,
men den mest tillfredsställande förändringen i mitt liv
var när Christine kom in i mitt liv.
Så det kvittar vad mina föräldrar tycker,
det är vår åsikt som räknas.
Vad säger du om huset då?
KANES HEM
Perfekt.
-Hej, Kevin! -Hej, Kane.
Läget?
Skoproblem.
-Vad för skoproblem? -Jag vet inte var jag ska sätta de nya.
-Hur har du haft det? -Bra.
-Du ringde inte häromdan. -Nej, förlåt. Jag blev uppehållen.
-Vad är det här? -Jag fick tillbaka gentestet.
-Tittade du? -Nej, jag väntade på dig.
Det visar om du är korean…
Precis. Om man är…
Eller lika smart som kineserna, eller är du…
Vad? Nej, det säger inget om ens intelligensnivå.
Kineser är kända för att vara bra på matte.
-Jag hoppas… -Det är sant.
Men jag är korean.
Kanske inte. Det är därför du tog testet.
Jag kände mig alltid annorlunda när jag växte upp.
Jag blev mobbad. Jag ville inte vara asiat.
Jag minns att jag ville vara vit.
Jag kan vara mongol. Direkt ättling till Djingis Khan.
Var inte så morsk.
Vi slår vad. Säg din andel.
Sjuttiofem procent korean.
Sjuttiosex procent.
Nej, inte sådär!
Det är rättvist. Det är så man förhandlar.
Jag har lärt mig att förhandla med pappa, så jag lägger aldrig erbjudandet först.
Låt dem prata, innan man avslutar affären.
Vad satsar du?
Vad är vadet? Det måste vara nåt som…
Om jag har rätt, får jag ett par av dina skor.
Om jag har rätt får jag dina favoritskor.
-Det är rättvist. De här kostar 3 000. -Som minimum?
Gympaskor. Ett par?
Den kostar 10 000.
-Vilken? -Den i krokodil.
-Är det riktigt krokodil? Nej! -Jo.
-Okej då. -Kör till.
-Okej. -Herregud, jag vann!
-Nej! -Ja!
Din jävel!
Herregud, jag vann!
Ge hit den!
Jag förlorade vadet.
Han är inte min bästa vän längre.
Sjuttiosju. Jag vann med en procent.
Det här borde visa vilken del av Korea du är ifrån.
-Sydkorea? -Det står Seoul.
Du är mest från Seoul, sedan Gwangju och Busan.
Det är kul att lära sig om min kultur med gentestet.
Det får mig att känna att jag vill lära mig mer om min bakgrund.
Var är Bindi?
-Okej. -Bindi, jag vann!
Kom hit.
-Tänker du fortfarande på att du vann? -Självklart.
Kom hit.
Okej. Kolla här.
Okej, tänk på havet, Kaliforniens kust, blå himmel, panorera ner.
Bil!
Hår som böljar.
Drew är en mycket engagerad skådis. Men han älskar också musik.
Så han är manager åt några musiker och producenter.
Ska vi ta en paus?
-Kom tillbaka om en stund. -Det var bra.
-Lite trött. -Trött?
Men det låter riktigt bra.
-Får jag fråga något? -Javisst.
-Vad är det? -Jag vet inte. Eller, jo.
När vi var på Kanes fest…
Det känns som att han spårar ur för minsta grej.
Han tappar fattningen.
Jag smyglyssnade inte, men du berättade för dem om Paris.
Frågade de dig om det?
Alltså, ja.
Det är klart att det kom ut, vad som hände i Paris.
Hur? Hur kom det ut?
Det här är det enda jag vet. Vi lämnade väl det bakom oss?
Saken du måste förstå om Paris är…
Varför pratar vi ännu om Paris? Det måste få ett avslut.
Vi måste lägga det till ro.
Det här har alltid varit besvärande för mig.
Jag vill inte blotta våra privata angelägenheter.
Vad ska jag säga om de frågar då?
"Det angår tyvärr inte er."
Det vet du att jag har sagt.
Men den här gången var andra där med.
När du tappade fattningen.
Därför hoppades jag att du skulle stå på dig
och säga: "Han avgudar mig."
Är det här vår relation eller vännernas relation?
Förstår du?
För ingen behöver få veta vad som sker mellan oss.
Säg bara: "Jag pratar inte om det."
Vår skit ska inte vara en del av andras liv.
Det förstår du väl?
Jag föredrar att vi håller det privata mellan oss.
Nittionio procent av det sker privat,
men den enda procenten skedde inför andra.
Jag bara…
Varför pratar ingen med mig? Varför har inte Anna ringt mig?
Hon har aldrig sett något liknande.
Har hon aldrig sett nån bli arg?
Vad ser hon då? Jag var inte där.
Jag var på mitt rum, hade en privat stund.
När du svarar i telefon, med folk nära, är det upp till dig.
Vi visste inte att du skulle bli galen. Det upphörde aldrig.
-Du var uppjagad. Nej, du blir extrem. -Jag var orolig.
Varför tror du mig inte?
När du blir extrem kan du inte lugna dig.
Jag saknar ord! Älskar du mig eller inte?
-Okej. Nej. -Nej! "Okej", vad då?
Nej. Du blir…
Bethany sa: "så fort han blir såhär" ska jag…
-Jag skulle aldrig… -Ge dig utrymme.
-Jag pratar och du går. -Nej.
Jag berättar sen. Gissa vem som är här?
-Vem är här? -Vi pratade om dig.
-Ja? -Hej.
Hur mår du? Kul att se dig.
-Är det här en gåva? -Jag förlorade.
Jag vill inte ha hans illaluktande skor. Det är bara principen.
När jag vinner ska vi avsluta affären.
Vi skakade hand, vi var överens.
Jag tar mitt pris.
-Jag ska prova dem. -Inför mig?
Ja. Så bekväm! Tack så mycket.
-Jag gjorde ett gentest. -Hur kändes det?
Jag ville aldrig leta efter mina biologiska föräldrar.
Men nu börjar jag bry mig,
för jag känner att det kan vara en bit som fattas.
Så efter 23andMe-testet
mejlade jag adoptionscentret för information om mina föräldrar
eller om de hade spår att ge mig.
Min farfar gav mig till King Dong Baby Home.
Mina föräldrar hade gjort slut. "Din farfar tog hand om dig efter det.
Men han ville ge dig en bättre framtid."
Helt galet. Har de all den informationen?
-Så din farfar gav bort dig? -Precis.
Har du berättat för dina föräldrar?
Nej, men min mamma kommer, så jag ska prata med henne om det.
Det känns nästan som att jag förråder henne.
-Så känner jag. -Gör du? Är du adopterad?
Nej, inte adopterad, men…
Jag minns inte så mycket.
Jag minns bara…
En dag sa de bara: "Vi ska skilja oss."
Och pappa frågade: "Vem vill du bo med?"
Jag tvekade inte. Jag sa mamma
och jag minns blicken i hans ansikte.
Han var förkrossad. Det gick så fort.
Och det känns bara som att det är en bit som fattas.
Och man ser andra familjer med pappa och sånt…
-Vill du känna din pappa? -Vi förlorade kontakten.
-Jag vet inte var han är. -Inte?
Min pappa vet var jag finns.
För min farmor flyttade aldrig.
Så jag undrar: "Om han inte försöker, varför ska jag?"
Jag börjar gråta.
-Gråt inte. -Okej, jag ska inte.
Kan vi kalla på servitören? Jag behöver en drink.
Hur säger man hej på vietnamesiska?
Nej.
Okej. Hallå.
Hur säger man: "Kan jag få vatten?"
Jag vet inte hur man säger det.
Han är inte vietnames.
Pratar du inte vietnamesiska?
-Du är inte vietnames. Vad är du? -Visa ditt gentest!
-Filippinare. -Är du?
Du ser inte filippinsk ut.
Kan jag få kokosnötsvatten?
-Kokosnötsvatten? -Ja.
-Han ser inte filippinsk ut. -Nej.
-Du ser inte koreansk ut. -Dra åt helvete, jag är 78 procent.
-Hur är det, Bethany? -Hej, Kelly. Hej, Andrew.
-Kul att se er. -Så fin i rosa.
Kul att se dig.
Andrew och jag har inte pratat så mycket de senaste dagarna.
Vi är vid bristningsgränsen. Det kan inte fortsätta såhär.
Var vill ni börja?
Där vi slutade, antar jag.
Kan ni berätta om ert senaste gräl?
I slutändan handlar det inte om de specifika grälen.
Okej.
Vi har hamnat i en ohälsosam situation.
Grälen upphör aldrig.
Ibland känner jag mig…
…stressad.
Vad grälar ni om?
Småsaker som eskalerar väldigt fort.
Ibland när han ställer frågor…
Det kvittar vilket svar jag ger, om det inte är exakt det svar han vill ha…
Så säger jag fel sak.
Han vill höra: "Förlåt och jag älskar dig."
Det behöver jag.
Och för mig är det en brist på…
engagemang, kärlek, medkänsla, empati för den andra.
Inledningsvis har jag tålamod. Jag tröstar honom.
Men han bara maler på, och jag orkar inte mer.
Och det blir ett gräl. "Jag ville bara bli tröstad och få en kram"
och att jag i princip ska dalta med honom.
Ibland behöver jag bara en kram, sen räcker det.
Det är det aldrig.
Från din sida, Andrew, känner jag att du återspeglar en barndom
där du kände att mamma och pappa inte var där för dig.
Därför tolkar du allt som avvisande.
För mig är hon min lagkamrat, min partner i ett liv som vi valt.
Jag vill kommunicera med min partner.
Saken är att vi älskar varandra mycket men det är inte hälsosamt.
Det är så osunt.
Jag är bara trött.
Jag vill vara lycklig. Jag vill inte bråka om dumma saker längre.
Jag tror att han måste jobba igenom saker själv.
Jag möjliggör hans beteende.
Det du vill ha är en separationsperiod.
-Stämmer det? -Ja, jag vill bryta cykeln.
Vi har ett underbart, vackert liv.
-Men det är inte perfekt. -Det tycker inte jag.
Vi ska jobba på oss själva. Det ska jag.
Du kan inte bli bättre
förrän du väljer att leva i verkligheten.
Jag lever bara i verkligheten.
Verkligheten är att Kelly säger att hon vill separera.
Och du säger att ni har ett vackert förhållande.
Det är två helt skilda budskap.
Om hon sa: "Drew, jag vill inte vara med dig mer. Farväl."
Det respekterar jag.
-Det sa hon. -Men jag ska gå vidare.
Jag är hängiven.
Kelly, skulle den här separationen… Vill du att det ska vara permanent?
Sist vi gjorde det här, hoppades jag att det kunde vara tillfälligt
så vi kunde lösa det.
Men för honom handlar det om att vi är tillsammans eller inte.
Så båda är villiga att separera?
Jag vet inte.
Jag ska ta reda på vad som krävs för en positiv förändring
och se till att det sker. Jag vill att min älskade är lycklig.
Andrew, får jag tala med Kelly ensam en stund?
Jag vill undersöka vad hon egentligen vill i enrum.
-Ja. -Du kan ta dig ut själv.
Snart tillbaka.
Kelly, jag är väldigt orolig för vad som kommer att hända ikväll.
Antingen går ni hem och älskar lidelsefullt och återförenas,
eller så säger du åt honom att du inte vill prata mer om det här
och ni tillbringar kvällen åtskilda.
Låt oss vara ljuset i mörka tider
och vara ljuset runt andra.
Omfamna oss.
För oss närmare dig, Herre. I Jesu namn ber jag.
Jag kände, eftersom ni två ständigt gör slut,
och sedan blir tillsammans igen, att det vore bra att upprätta en struktur.
Ja. Om jag kan åka hem
kan jag packa en väska för veckan.
Sen kan jag bo nån annanstans
tills han har flyttat ut
och han får en viss tid på sig.
En vecka eller så. Det vore jag okej med.
Har du nånstans du kan åka?
Jag vet bara att det inte är ett förhållande som vi borde ha.
Det var snällt av dig att ge oss några minuter.
Det ska inte vara såhär svårt.
Drew, du vill lösa det hela.
Och Kelly, du säger att du vill separera.
Det är inte vad han vill, utan vad du vill.
Känner du att du säger allt du vill säga?
Planen är att jag ska få två timmar, till att packa en väska för veckan.
Och sen får du en vecka på dig att flytta ut.
Vad tycker du om det?
Jag hoppades och bad och jobbade. Det räckte inte.
Det är bra om hon behöver ett uppbrott.
Det ger jag henne om och om igen.
Släpp det om du älskar det.
Om det var menat att vara, återkommer det hundrafaldigt.
Du då, Kelly?
Jag tror att grunden för den här separationen lades för länge sen.
Det kommer att göra ont.
Jag bryr mig verkligen om er båda.
-Hej då, raring. -Okej.
Det är så svårt.
Särskilt när man varit med någon så länge.
Ibland vill jag bara ha frid. Jag vill ha stabilitet.
Det är dags att gå vidare.
KEVINS MAMMA
-Har du med en födelsedagspresent? -Ja.
Du grattade inte ens i sms.
Jag skulle ju ändå träffa dig.
Jag vet. Jag är en dålig mor.
Det betyder så mycket att mamma är här.
För jag har haft tid på mig att skaffa nya vänner, ett nytt liv,
och nu får hon se hur mitt nya liv är.
-Tack. -Jag har lärt mig det av mina vänner.
Inte från din far.
-De lärde mig hur en dam ska behandlas. -Du satte den på min sko.
Ursäkta.
Jag jobbar på det.
Jag ville fråga, har du märkt nåt nytt?
Dina gympaskor?
De är Dior.
Herregud. Ta av en.
-Du har insekter på undersidan. -De ingick inte.
Nu ser jag.
Jag trodde att det var skelett.
-Vad kostade de? -Gissa.
Sexhundrafemtio.
-Mer? -Ja.
-Femtonhundra? -Nära. Elvahundra.
-Betalade du? -Det gjorde jag inte.
En av mina vänner.
Jag sa att du skulle döda mig om jag betalade för dem.
Jag skulle säga detsamma.
Är stressen borta?
Nej, ingen fara. Jag börjar vänja mig.
Jag försöker hitta en tjej jag trivs med.
Jag är intresserad av min vän Kelly.
Hon är söt.
Hon är mycket driven och målmedveten…
-Låter som du. -Är jag söt?
Tack.
Men jag vet inte om jag vill ta klivet över.
Fattar du? Att bli tillsammans.
Men hon har pojkvän.
Det är inte bra. Du får inte hoppa in där.
Jag är supernära min mamma.
Jag ringde henne på college när jag kände mig ensam eller orolig,
och hon var alltid där. Jag kan alltid rådfråga henne.
Men jag tvekar att berätta om det här
för jag är rädd att hon tar det personligt.
Vi pratar ju om allt möjligt
och jag…
Detta är det enda som jag känt tvekan inför.
Åh nej.
Jag har alltid lugnat dig och pappa
om att jag inte vill hitta mina biologiska föräldrar.
Det var oviktigt.
Men nu tycker jag att det har betydelse.
Men jag ville fråga dig om det är okej.
Jag skulle vilja veta.
-Jaså? -Ja, absolut.
Absolut. Det tycker jag. Jag har alltid varit nyfiken.
Seriöst?
Mina anledningar är väl själviska
men jag vill att de ska få se vilken fin man du är idag.
Så är det.
Det är det.
Du vet, att de missade att få…
…uppfostra en så fin man.
Jag hade gärna fått se dem när de får se dig.
Tack.
Få mig inte att gråta!
Jag uppskattar det. Det betyder mycket.
Jag säger alltid det när folk frågar om jag vill hitta dem.
"Ni är mina föräldrar. Jag vet inget…"
Vi kommer alltid att vara dina föräldrar.
Jag känner bara att det skulle ge mig uppfyllelse.
Det är viktigt.
Tack för att du flög hit.
-Jag älskar dig. -Älskar dig också.
-Vi missade solnedgången. -Härligt. Gjorde vi?
Nej, då.
Jag firar mitt första år i Los Angeles.
Och min vän Keith är en av de första
som hörde av sig till mig och välkomnade mig till sitt hem
och jag ville fira med en bra grupp människor.
Berätta vilka som kommer.
Kane kunde inte eftersom han är sjuk, annars hade han kommit.
Eftersom mina vänner bjuder in mig på så många av sina fester
känner jag mig hedrad att kunna bjuda mina vänner
på en middagsfest hemma hos Keith.
Herregud. Trapporna. Är det enda vägen upp?
-Det här är min vän Keith. -Kul att se dig. Hej.
-Titta vem som tog sig in! -Hej.
-Hej, Kim. -Hej. Keith. Får jag en kram?
Trevligt att träffas.
Den här är toppen. Fin och puffig.
-Jag vet. Som amerikansk fotboll. -Väldigt 80-tal.
-Hej, Guy! -Hallå.
Almar! Vad smal du är!
Wow. Utsikten är vacker.
-Christine är här! -Hej!
Herregud. Du ser ut som sockervadd.
Jag är den enda som får äta godiset.
Förlåt. Jag vet det.
-En liten present. -Herregud! Chanel!
Jag har aldrig ägt nåt från Chanel.
-Kelly! -Hej!
-Hej! Hur är det? -Jag såg henne inte.
-Jag kände inte igen dig. -Varför så mörk?
Jag har inte sovit på två dagar, men jag är okej.
Inte sovit? Det syns inte.
Hemligheten är mycket puder under ögonen.
Jag förstår.
Var är Andrew?
Han är…
Vi gjorde slut.
Menar du allvar?
Nej!
Bra, tjejen!
Nej! Gjorde ni det till slut?
Men gör ni slut och blir ihop igen?
-Den här gången är det nog slut. -Hur vet du?
Han flyttar ut.
Om en vecka ska han flytta ut sina saker.
-Bra för dig. -När du än… Ja.
Det är väl en stor lättnad?
Det blir nog ett nytt kapitel.
Låt oss fira.
För singellivet!
Grattis, Kelly.
Vad sägs om en Rothschild 1982?
Den är äldre än jag.
-Hur mycket kostar flaskan? -Mellan fem och tio, beroende på…
-Fem till tio vad? Hundra? -Tusen. Beroende på…
Hallå.
Han öppnade en flaska som kostar fem till tiotusen. Se till att njuta.
-Allt väl? -Det är okej.
Det var det oundvikliga.
Jag tar en dag i taget.
Jag är okej just nu, när jag är med mina stöttande vänner.
Se det såhär, du har ett liv.
Det är ingen generalrepetition.
-Så jag är redo för nästa kapitel. -Vi kan göra om Paris.
Och du kan njuta av det till fullo.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Kevin får sitta i mitten. Anna bredvid Kevin.
På gott och ont
hamnar man ibland i en situation där man inte kan försöka längre.
Kim får sitta bredvid Anna.
När jag gifte mig, fyra gånger,
hade vi kul.
Även skilsmässan var bra. Det handlar om hur man ser på det.
Folk kommer in i varandras liv
för att få en erfarenhet
och gå vidare till nästa kapitel.
Vi har några kimchi-ägg…
-Kimchi! -Och lite nötköttsbulgogi…
Bulgogi. Det är gott.
Ja!
Kevin, vill du ha nåt annat att dricka?
Jag ville bara skåla för mitt första år här.
Och, Kelly, jag beklagar att ni gjorde slut.
Oavsett vad som händer i framtiden, så uppskattar jag vår vänskap.
Kelly är officiell singel. Och nu är hon på marknaden.
Jag har väntat på den här stunden sedan vi träffades.
Skål för ett nytt år.
-Skål. -För allt gott.
-Tack, Kevin. -Frihet!
-Frihet. -Tack, allihopa.
-Ja! -Skål.
Undertexter: Tomas Lundholm