Lékárna Gulfside
- Je strašný vedro. - To jo, ale je krásně.
Už se těším na školu. Ale tohleto mi bude chybět.
Kluci... Noví a neokoukaní.
V Santa Barbaře snad taky najdeš pár fešáků.
Jo. Asi se poohlídnu po nějakých sexy plavčících.
To bude fajn.
Jdu pro něco k pití.
- Já taky. Je mi fakt horko. - Pojďme dovnitř. Jsem uvařená.
Pokračuje debata o osudu Terri Schiavové,
která je tady v Tampa Bay...
Jednačtyřicetiletá Schiavová má vyživovací sondu...
Tammy, Howard, Angie, moje vizážistka Lisa, můj trenér...
I Mazlík mě přiváděl k šílenství.
Mazlíku!
Bože, nemůžu se na tu nešťastnou ženskou dívat.
Ahoj.
Potlesk pro Annu Nicole Smithovou.
Mám hlavu jak střep. A tohle mi nepřidává.
Připadala jsem si tak trapně a...
Koupila jsem ti nachos.
Mazlíku! Ticho...
- Píchla jsi mu injekci? - Jo.
A máš vyluxováno?
- Jo. - Není to vidět.
Máme staré koberce.
Panebože, máme to tady fakt hrozné.
Ráno s ním budu potřebovat pomoct.
Nestihnu školu.
Doris, tohle je důležité. Nemusíš do školy.
Ale já chci.
- Přijdeš později, napíšu ti omluvenku. - Já nechci.
Přijdu do hodiny, budou se na mě dívat...
Bude to trapné.
Tak tobě to bude trapné?
Beze všeho, zavezu tvého bratra sama,
abys nevypadala trapně.
Dobře. Pojedu s tebou.
Opravdu?
Nechci, aby ses musela červenat před kamarády.
Žádné kamarády nemám. Nech už toho.
Mazlíku, buď už kur... ticho.
Raz, dva, tři. Teď.
Bože. Tak znova.
- Zvedni ho. - Snažím se.
No tak.
Já ji dneska vezmu.
Můžete jet.
Je hluchý?
Mami, neřvi. Vidíš, že tě neslyší.
Tak jo.
Dobré ráno!
Já ji do školy vezmu. Můžete jet!
- Jeďte! - Mami, už neřvi.
Všichni se dívají.
Dobře, zvedni ho za ruce.
Nahoru, teď.
Hotovo. To je ono.
Promiň, zlato.
Promiň.
Můžu řídit?
Řídit? Ne. Spěcháme.
- Nikdy mě nenecháš... - Doris!
Teď ne, prosím.
Tak.
Hotovo.
Běž do korby.
- Cože? - Vypadávají zadní dveře.
Musíš přidržovat vozík.
Zničím si vlasy.
Vlasy?
Zatracený krám.
Do prdele.
AŤ MÍSTO TERRI HLADOVÍ MICHAEL
ŽIVOT! ZACHRANTE TERRI!
S dovolením. Musím zkontrolovat vaše tašky.
Proč jako?
Co tu máme Terri Schiavovou, personálu pořád někdo vyhrožuje.
Jako že tu nechám syna a půjdu někoho zabít?
Prostě ji nech.
Dobré ráno. Děje se něco?
Jsem Mia, vrchní ošetřovatelka.
- Vrchní? Kolik vám je? - Mami!
- To nic. - Jen se ptám.
Kolik vám je?
Protože vypadáte dost mladě.
To mi říkají často.
S kufry si nedělejte hlavu.
Pojďte za mnou, všechno vyřídíme.
Tudy.
Nechápu, že nás tu ta slečinka tahle šoupla.
Vidíš to?
Dívej!
Promiň, lásko. Uklidím ti tady.
Je tu mnohem čistěji než doma.
Já nevím...
Bude mu tady dobře?
Já... já prostě nevím.
Tohle bys řekla všude.
Tebe to ani trochu netrápí?
Tohle je konečná, Doris.
Tady v té hnusné kukani tvůj bratr zemře.
Jasně, že mě to trápí.
Můžeme jít? Už teď jdu pozdě.
Co kdybys na chvilku zkusila nemyslet jenom na sebe.
Možná se ti to zalíbí.
Brad a Jen se rozešli.
Takže myslím na ně.
Rozešli se?
Věděla jsem to. Už když se brali. Co jsem říkala?
Je až moc hezký.
A hezoun není na stálo.
Jako tvůj bratr.
Až moc hezký pro tenhle svět.
Můžeme už jít, prosím?
KŘESŤANSKÁ STŘEDNÍ ŠKOLA CLEARWATER
Ahoj Doris. Děkuji.
Říkala, že to byl jednorázový úlet.
To mě podrž.
Fakt myslíš, že Cody má něco s Tiffany?
Vím to. A žádná škoda.
Ať si jeho špinavýho ptáka nechá.
- Nic s Tiffany nemá. - Kecy.
Vím to přímo od ní.
Ukázala mi cucflek. Vypadal jak Codyho držka.
Ok, přijďte ke mně.
Bude grilovačka a přijde i Cody,
zeptejte se ho.
Takže tam bude i Cody?
Si piš, že tam budu, mám už těch drbů po krk.
Ok. Vypadá to, že skoro všichni máte hotovo.
Takže si promluvme o nahotě na veřejnosti.
Je tohle otázka morálky?
Adame.
Záleží na tom, jaké jsou místní zákony.
Přesně.
Zákaz veřejného obnažování platí v konkrétní společností, v té naší,
a hlavně tu ve třídě.
Co na to ale křesťanská morálka?
V čem je jiná než místní zákony?
Nač ten spěch?
To vás tak nudím?
Promiň.
Nic se nestalo.
Slyšíš? Zní to jako...
Musí mu to lézt na nervy.
Žádný strach, zlato. Já to vyřeším.
Nejspíš to neslyší.
Vstaň. Potřebuju tu židli.
Samozřejmě, už jsem říkala té figuríně na recepci,
ale nehnula prstem.
Mie? Tobě fakt vadí?
Vždyť je úplně zlatá.
Je jak děcko ve školce. Pořád se jenom usmívá.
Takhle se křenit, když jí tu umírají lidi
a tvůj bratr musí poslouchat tenhle rámus.
Už to mám.
Pojď mi pomoct, podívám se dovnitř.
Zjistím, co s tím je.
- Mami! - Pro boha živého, Doris,
dělej.
- Spadneš. - Tak se snaž, ať nespadnu.
Můžeš si pohnout?
Ticho. Neslyším ten krám.
- Všechno v pořádku? - Ne, všechno špatně.
Můj syn je tu jak ve vězení a mučíte ho tím zvukem.
Ani to není slyšet.
Ty to neslyšíš?
Pro mě za mě. Omlouvám se za ni.
Je na hlavu.
Děkuji.
Život je posvátný.
ZACHRAŇTE TERRI
NECHTE JI ŽÍT ZABRAŇTE VRAŽDĚ
JEŠTĚ NENÍ MRTVÁ
Cheeseburger, hranolky, čokoládový koktejl,
9,68 dolarů.
Aha. Takže bez koktejlu.
S koktejlem. Já to vezmu. A pro mě ještě rybu a hranolky.
Děkuju. To je od vás hezké, ale nemusíte...
Žádné ale. Vemte si to, jste hubená jak lunt.
Vsadím se, že nevidíte vlastní stín.
- Tak jo. Ještě jednou díky. - Jo, jasně.
Vadilo by vám, kdybych si přisedl?
Samozřejmě.
Totiž, ne, nevadilo...
Jasně, sedněte si.
Mám pocit, že jsem vás viděl v cele smrti.
Myslíte Suncoast?
- Jo. - Žije tam můj brácha.
Nebo spíš umírá.
To je mi líto.
Budu se modlit za uzdravení.
To ne, prosím.
Jde o to, že má nádor na mozku,
je slepý, nemůže chodit a už roky nemluví.
Prostě už mu nefunguje mozek.
Najíst se zatím zvládne, ale už ne nadlouho.
Takže kdyby přežil, asi... asi by neměl hezký život.
Ale i tak...
každý život je posvátný.
Nevím, proč se směju. Tohle zjevně není směšné.
Omlouvám se,
už jsem dlouho s nikým nemluvila.
Starám se o bratra a vlastně nemám čas si s nikým
doopravdy popovídat.
Možná byste teď neměla začínat, moc vám to nejde.
- Ou jé. - Děkuji.
- Nevoní vám to? - Promiňte.
Z ryb mě trochu natahuje.
Možná jste nikdy nepřivoněla k dobré rybě.
- Možná. - Ne, stoprocentně.
Byla jste někdy na West Palm Beach?
Ne.
Tam se vám bude líbit.
Zkuste Captain Joe's. Dělají nejlepší rybí tacos na světe.
- Kanic. Bude vám chutnat. - To teda nevím.
Moje žena se po nich mohla utlouct.
Zemřela.
To je mi líto.
Mně taky.
Můj taťka zemřel na infarkt, když mi byly tři roky.
Doboha, tohle není závod.
Ale jestli jo, tak vedete.
Jinak... já jsem Paul.
- Doris. - Doris?
Fakt? To je dost staromódní.
Po babičce.
Umřela v den, co jsem se narodila.
Bože. Můžeme se bavit
i o něčem jiném než o smrti?
Kromě mámy jsou vlastně všichni v rodině mrtví.
A někdy si skoro přeju být sirotek.
Tohle neříkej.
- Já... Dělám si srandu. - Ale není to vtipné.
Každý život je dar z nebes, i ten tvojí mámy.
Moje máma teda dar z nebes určitě není.
A sakra.
Proboha, Doris.
Všude tě hledám. To si jako jen tak odjedeš?
A nebereš mi telefon.
- Dobrý den. - Mami, tohle je Paul.
Těší mě.
- Nazdar. - Nazdar.
Pojďme. Přijdu pozdě do práce.
Vidíte? Dar z nebes, že? Ráda jsem tě poznala.
- Já tebe taky. - Honem, honem...
- Můžu řídit? - Ne. Říkám ti, že jdu pozdě.
...a hurikán Zeta postupuje Mexickým zálivem.
Zásobujte se benzínem...
VAROVÁNÍ PŘED HURIKÁNEM
...čeká nás dlouhý víkend.
Tohle může být divoké.
Měla bys zadělat okna.
Tohle je poprvé, co Jacksonville hostí
na svém stadionu Super Bowl...
Asi bych měla spát v hospicu,
ať tvůj bratr není sám.
...aby se problém neopakoval...
Ale...
pak budu sama já.
Ale u sebe doma.
On je na novém místě s cizími lidmi.
- Ale já ne... - Víš, Doris...
Až budeš mít děti, pochopíš to.
Prostě nesnesu pocit, že je tam sám.
Je to moje dítě.
Když trpí, trpím i já.
Jsem taky tvoje dítě.
- Nezačínej. - Já snad netrpím?
Nech toho.
Co když ta bouře zhorší?
A co když vypadne proud? Nemáme generátor.
Můžeš někdy myslet na svého bratra?
Je jako uvězněný. Nemůže se hýbat, nevidí...
A ty řešíš jednu noc bez proudu?
Já budu spát týdny na lehátku.
Už mlčím.
Ve všech 50 státech je to legální, ale je to i morální?
Můžeme jen slepě přejímat morálku, kterou nám nadiktuje vláda?
Ne.
Víme, že potraty jsou zlo, protože to říká Bible.
Ne tak docela, Adame.
Nikde ve Starém ani v Novém zákoně
není potrat výslovně zakázán.
Možná, ale podle mě je to stejně zlo.
A ty jsi podle mě debil.
Skvěle. Rozproudíme debatu.
Oba si připravte svoje argumenty na příště.
Výborně.
- Mělas být zticha. - Jsem feministka, nedám se umlčet.
Promluvme si o bioetice...
Kyleův táta se dozvěděl o tom hurikánovým večírku.
Takže žádný prázdný barák.
Cože? To je na hovno.
No, někam jít musíme,
už jsem našim řekla, že máme na dva dny exkurzi.
Ale vážně. Fakt chci vypadnout. Nějaký nápad?
Co tak jít k Taře?
- Nemá náhodou vlastní byt? - Vystěhovali ji.
- No jasně. - Jo.
Marcus říkal, že vezme sud a půjde s ním pod most.
Budou velké vlny, zabalí to.
- Můžeme jít do kina. - Jasně, hned jak se zabiju.
Můžete přijít ke mně.
Moje matka bude pryč, takže dům bude váš.
Ale nevadí, jestli nechcete.
Jen si říkám, že když hledáte místo,
u nás by to na sto procent šlo. Ale jak chcete. Úplně v pohodě.
Jo. Fakt v pohodě.
Takže tam nebudou žádní dospělí?
- Může nás být hodně? - Jasně. Bez problémů.
Moment. Lidi, tohle je fakt skvělý. Už se těším, až to všem řeknu.
Která ty jsi?
Jo. Jak se jmenuješ?
Doris.
Já jsem Nate.
Jo. Super.
- Laci. - Brittany.
Super. Já jsem Doris.
Super.
- Čau. - Čus.
Máte to doma hezké.
Je to parádně...
útulné a...
- originální. - Jo.
Všichni říkají, že se do týhle čtvrti bojí,
ale když tu jseš, je to docela v pohodě.
Díky.
Trošku tu cítím chcanky.
Aha, to bude asi moje kočka.
Někde se tu toulá.
Mám kočku.
Na zdraví.
Chceš?
Ne, díky.
Takže vy máte doma bazén?
Ve škole. Říkal jsi, že máte bazén.
Jo, to jo. Máme.
A co dělají tvoji rodiče?
Jak co dělají? Jako v práci?
To neřeš.
- Moje máma má papouška. - Fakt?
Jo. Naučila ho mluvit.
Naučila ho říkat...
„Miluju tě, Nate.“
Jo. Nejdřív to bylo trochu divný,
ale teď se mi to vlastně líbí.
To je vážně hezké.
Jo.
Doris, pojď za námi. Pojď, sedni si.
Tenhle barák je skvělý.
Je tak malinký.
Jak domeček pro panenky. Je to neskutečný.
Jsi fakt hezká.
- To ne. - Jo. jsi.
Jsi tak přirozená.
A máš tak opravdový nos.
Víc než opravdový.
Vypadáš trochu jako lev.
- Ano. - Ty rozčepýřené vlasy.
To je úlet.
- Je to lvice. - Lvice.
- Zařvi! - Zařvi!
Zařvi!
Přidej se k nám.
Jo.
- Dobré ráno. - Dobrý den.
Přijela jste brzo. Návštěvy většinou takhle brzo nechodí.
Přespávám tady.
- Mám tu syna. - To má štěstí, že vás má.
A co vy?
Navštěvuje vás někdo z rodiny? Já doufám, že jo.
Bylo by hrozné být odkázaná jen na ty falešné sestřičky.
Ne. já...
Nejsem pacient. Pracuju tady.
A sakra.
Myslela jsem si, že...
Chápete, prostě...
- Ještě neumírám. - Pardon, moje chyba.
Asi jsem si měla dát rtěnku.
Hrozně se omlouvám. Byla to strašná pitomost.
Nic se neděje.
Já jsem Sue. Poradce pro pozůstalé.
Jestli budete chtít, jsem vám k dispozici.
Můj syn ještě žije, zatím nejsem pozůstalá.
V pořádku. Jestli budete potřebovat, jsem tady.
Dobře.
Asi bych měla jít...
- Jistě. - Do...
Jo.
Do prdele.
Ahoj. Kam neseš ten žebřík?
Jenom jsem ho chtěla odnést,
protože už ho nepotřebujeme, nebo jo?
Asi ne.
Co hurikán?
V pohodě. Vlastně docela zábava.
Zábava?
Ne, to jsem řekla blbě.
Nebyla to zábava, protože jsem byla sama.
Ale vypadl proud, tak jsem si zapálila svíčky.
A svíčky jsou... zábavné.
Chováš se divně.
Cože? Ne, nechovám.
VRAZI PŮJDOU DO PEKLA
Pár hodin s bratrem tě nezabije.
Byla jsem s ním šest roků,
a teď se o něj starají sestřičky.
Tak už padej.
S dovolením.
Potřebujeme zkontrolovat, co vezete.
A proč?
Včera nám někdo vyhrožoval bombou
a nechceme to podcenit.
Všichni pacienti jsou na umření. Kdo by plýtval bombou?
Nevšímejte si jí. Udělejte, co je třeba.
To snad není možné.
Co to tam vzadu máte?
To vzadu, pane strážníku, je kyslíková bomba.
Protože můj syn má rakovinu už i v plicích.
Je tohle zakázané?
Tak už běž.
Stejně se tu otáčím, jedu do práce.
Vyrábím totiž bomby určené k demolici hospiců.
Můžu si dát taky?
Kolik ti je?
Tak nic. Koupím si sama.
Teď tak kecáš, až ti roste nos.
- Mám nos odjakživa. - Přesně tak.
Chodíš na křesťanskou školu?
Odkud to víš?
Vím o tobě všechno, Doris.
Houpu tě. Máš to na tričku.
Jsi křesťanka?
Vlastně moc ne.
Máma považuje víru za nesmysl.
Bez urážky.
Nechce, abych byla v normální škole,
protože tam zastřelili matikáře.
Takže furt pracuje, aby měla na školné.
A pořád o tom mluví.
Hezky se o tebe stará.
Nestará.
O bráchu možná jo, ale o mě ne.
- Terri chodila do katolické školy. - Jak to víš?
- Prostě to vím. - Znáš ji?
- No, neznám ji zrovna osobně. - Jak to myslíš?
Neznám ji.
Ale když jsem slyšel, že ten šílený manžel
ji chce zavraždit, musel jsem něco udělat.
Zavraždit? Vždyť už je vlastně mrtvá.
Je stejně živá jako ty a já.
Představ si, že bys byla na jejím místě.
Jde jenom o to, že její manžel už se o ni nechce starat.
Já ho celkem chápu.
Starat se o nemocné je fakt náročné.
A člověk potřebuje pauzu.
A užíváš si tu svoji?
Asi to zní příšerně,
ale jo.
Až tvůj bratr odejde, bude to navždy.
Už se nevrátí. A bude ti chybět i to, jak ses o něj starala.
- Nebude. - Bude.
Bude ti chybět úplně všechno.
To dobré, špatné...
To špatné nejvíc.
Tolik bych chtěl zase slyšet ženu řvát, ať zavřu okno, než nalítají komáři.
Jen si s ní promluvit, chápeš?
Já už s bráchou nemluvila roky.
On už nevnímá. Ne doopravdy.
Měla bys s ním mluvit.
Když někdo umře, najednou jim toho chceš tolik vyklopit.
Třeba i blbosti. Prostě...
Prostě s nimi chceš mluvit.
Ahoj.
- Hele. Nate má fakt ránu. - Jo, Nate.
A co tohle? Ty tam jako tancuješ?
Hele, nekritizuj. Byl to geniální tanec.
Doris, pojď za náma.
- Čau, kámoško. - Čau.
- Fotky z tvýho večírku. - Bylo to megaskvělý.
Fakt? Díky. Taky jsem si to užila.
Víš, mám tenhle víkend narozky.
Mohli bychom jít zas k tobě?
No, máma bude pryč, takže...
- Jo, určitě. - Super.
A ještě, hulíš?
Zatím ještě ne. Ale chci co nejdřív začít.
Jasně, hulím.
Paráda.
Ty vado.
Co to je?
Máme ti zavolat záchranku?
Že nevíte, kdo mi včera napsal?
No kdo by. Aaron Miller?
- Jo. Přesně on. - Kdo?
Ty neznáš Aarona Millera?
- Ne. - Ty tu bydlíš a neznáš ho?
Je o kus starší než my.
A je hrozně sexy.
- Fuj. - Fuj.
Co melete? Je.
Chodil se mnou skoro rok, ale...
minulý měsíc mě nechal, protože jsem prý...
nevyzrálá.
To mě mrzí.
Podle mě musí být sám nevyzrálý, když je tak hrubý,
aby to řekl o druhých.
Do prkna.
Máš pravdu.
Ty jo. Takhle jsem o tom nikdy nepřemýšlela.
Jo. Tohle bylo fakt chytrý, Doris.
Doris filozofka.
Tak jo. Doris filozofko.
Zasloužíš si sólo u sudu.
Co?
- Ty nevíš, co to je? - Ne.
Bože, ty jsi snad z jiné planety.
Ty, která sis myslela, že sýr je zelenina,
- říkáš, že je z jiné planety? - Ne!
To bylo před pěti roky.
- To teda nebylo. - Jo, bylo.
- Spíš pěti měsíci. - To ne...
Tohle bude super hustý.
Prostě to tady chyť a kluci tě podrží.
Je to zábava.
Ty krávo!
Raz, dva, tři...
Cože?
Co to sakra dělá? Utíkej, ty blbče.
- Víte, co jsem slyšela? - Ne. Co?
Doris se líbí Nateovi.
Cože? Tak určitě.
- Ani náhodou. - Moment. Kdes to slyšela?
To je hrozně sexy.
Jsem nadržená, jen si představím vás dva spolu.
- Ale kdo ti to řekl? - Líbí se ti?
Já nevím.
Jestli jo, můžu to zařídit.
Jo. Není sice tichý filozof jak ty,
ale kdo by ho nechtěl, že?
Řekla bych, že má něco do sebe.
Ty bláho.
- Chce ho. - Chce ho.
Tobě se líbí.
- Měla bys s ním jít na ples. - Cože? Tak určitě.
Už je to venku, určitě půjdeš s ním.
Smůla. Jdeš s ním. Musíš.
Holky, nepřehánějte to, co když to není pravda?
Mluvíš, jako bys žárlila, a to je trapný.
Hrozně trapný.
Můžu ti nagelovat vlasy?
Nesnáším svoje vlasy. Nevím, co s nimi.
Měla by sis je vyžehlit.
Mít kudrnaté vlasy, tak se zabiju.
Škoda, že nemáš.
Kde máš gel? Chci něco zkusit.
Máma má možná něco ve skříňce v koupelně.
Fajn.
Ne, tam ne.
Ty vado...
Proč to tu máte jak v nemocnici?
To je bráchův pokoj.
Byl dlouho nemocný, takže...
To je brutální.
On už umřel?
Ne. Je v hospicu Suncoast.
Nekecej. S Terri Schiavovou?
To je hustý. A znáš ji?
A můžeš nás dostat do zpráv?
Můžu si jednu vzít?
Jasně.
Šupa.
- Lidi, to je strašně smutný. - Jo. Chceš?
Jo.
Tak jo.
Zase přijdu.
Moment. Můžeš mě vzít domů?
- Proč? - Protože chci.
Jsi tam pořád.
Potřebuje návštěvy. Potřebuje rodinu.
A nechci, aby tu byl jen s Miou.
Vážně si myslím, že je sociopatka.
Viděla jsem, jak tlačí vozík s mrtvolou a hvízdá si.
Přestaň proboha trucovat.
Víš co... Zavezu tě domů, až mi skončí směna.
Měla bys s ním být, dokud to jde.
Poslouchej, zlato.
Jdu do práce, ale brzo budu zpátky, může být?
Tak jo.
Tohle jsem neřekla.
PRAVDA
Tak jo.
Nikdy a nikde...
jsem se neholil v rozkroku.
Ty jseš hovado.
Nadávejte hře, ne hráčům.
Hře?
Výzva.
Vyzývám...
- všechny kluky... - To nejde.
- Můžeš jen jednoho. - Kyle, buď zticha.
Nech ji.
Díky.
Vyzývám všechny kluky,
aby si sundali oblečení.
A to jsem se jí zastával.
Tohle je úlet.
- Ale. - Dobrý večer.
Koho to tu máme? Můj rytíř.
Moc se omlouvám, ale návštěvy jsou dneska zakázané.
Soud oznámil datum odebrání výživové sondy a...
Mně je nějaký soud u prdele, jedu za svým synem.
Nemůžu vás pustit.
- Až do rána tam nikdo nesmí. - Proč?
O co jde?
Myslíte, že dám Schiavové sendvič?
- Jedu. - Paní.
Jestli nechcete spolupracovat, budu vás muset zatknout.
Děláte si srandu?
Podívejte...
Asi jsme začali moc zhurta
a já chápu, že jenom plníte rozkazy, ale...
Nemůžu vás pustit.
Podívejte, můj syn je tam teď sám.
Nemůže nic říct, protože už nedokáže mluvit.
Ale já vím,
že nemá rád samotu,
hlavně teď v noci.
Má strach.
Je to můj chlapeček...
první, koho jsem opravdu milovala.
A brzo odejde navždycky.
A já musím být s ním.
Až odejde ze světa, budu u něj. On...
Nemůže umřít sám.
Takže vás prosím...
Nechte mě spát vedle mého syna.
Nejde to.
Nemůžu. Je mi líto.
To by byla pecka.
Přestaň lhát!
Co...
Co znamená „šlehnout si“?
Že si musíš dát panáka.
Pro vás, madam.
Jejda.
Tak jo...
Ticho, lidi. Mám výzvu.
Vyzývám Natea, aby dal Doris pusu.
Co se to kurva děje?
Co to má znamenat?
Okamžitě se oblečte!
A padejte z mého domu.
- Mami, uklidni se prosím. - Ty na mě vůbec nemluv.
Já se trápím v hospicu a ty tu máš orgie?
Víš co? Volám policii.
Ty tady chlastáš?
Hulíš trávu u nás doma?
Ne, mami. Dej mi trest, jaký chceš, ale ostatní nech jít.
Prosím.
Máte dvě minuty.
Ven!
Vypadněte.
- Mami... - Ticho.
Říkám ti, že mě to nezajímá.
Dala jsem ti důvěru. A ty...
Máš utrum.
Už nikdy nebudeš doma sama.
Můžu se aspoň omluvit?
Už ani slovo.
Budeš tu se mnou, dokud nezemře.
A bzučí to tu furt, takže si zvykej.
VOLEJTE FBI!! MÍSTO ZLOČINU
Můžeš mi prosím dát cigaretu?
Chceš se dívat na Super Bowl?
Skvělý posun až na hranici pěti yardů.
První a gólová...
Myslím, že se se mnou nebudou bavit.
Pokud jsou to kamarádi, tak budou.
Máma jim udělala scénu.
A?
A... já nevím.
Poprvé v životě se trochu bavím a ona to zkazí.
„Poprvé v životě se trochu bavím...“
Vnímáš, co říkáš?
Jasně. Chápu to.
Chceš žít jako normální mladá holka.
Přesně tak. Ale proč to máma nechápe?
Něco ti řeknu.
Ty nejsi normální. Jsi jiná.
A co teď prožíváš, je opravdový život.
Je to dar.
Možná se to nezdá, ale je.
- Není. - Je.
- Určitě ne. - Já říkám, že určitě jo.
Obrana to jen tak nevzdává.
Na co zemřela tvoje žena?
Panebože.
Zábavnějšího společníka ke sledování fotbalu
jsem si najít nemohl.
Tak jo.
Mozkové aneurysma.
Říkal jsem jí jeden blbý vtip.
Takový ten... Když letí ptáci a vypadá to jako V
a někdy
je jedna čára delší než druhá?
- Víš proč? - Ne.
Protože v té delší řadě je víc ptáků.
Blbý vtip. Ale smála se. A já se smál s ní.
Pak se smála ještě víc a já taky.
Měla ten nejúžasnější smích a...
Potom jsme šli spát a...
A pak jsem se probudil, ale...
ona už nevstala.
Byla...
Už nevstala.
Moje životní láska.
Najednou byla pryč a já nemohl udělat vůbec nic.
Díky.
Jestli z toho posunu něco vytěží,
gól ze hřiště nebo touchdown...
Ne, vážně to páchne.
Urazíš kuchaře. Musíš to sníst.
Mně stačí hranolky, díky.
Hele, co bys chtěla dělat, kdybys byla jenom normální holka?
Nevím.
Hrozně chci řídit. Je mi 17, mám jenom studentský řidičák.
Máma mě nikdy nenechá, ale vždycky jsem chtěla.
Už tak od pěti sním o tom, že řídím,
abych mohla...
Abych mohla jet, kam chci a kdy chci,
a být...
Prostě svobodná.
Tomu úplně rozumím.
Všechno mi ho připomíná.
Nesnáším ho, přísahám.
- Já vím. - Vím, že to víš.
Já vím, že to víš, ale neumím to překonat.
Čau.
Mrzí mě, jak tam máma vletěla.
- To byla sranda. - No jéje.
A to jsem si myslela, že já mám šílenou mámu.
Jo. Bylo to jak z ujetý reality show.
- Fakt. - Megavtipný.
Zítra kašleme na školu a seženeme si falešné občanky.
Napadlo nás, že když se nemůžem
scházet u tebe, mohli bychom do Ybor City.
Aha. To je chytré.
Tak ať vám to vyjde.
Vám? Jedeš s námi.
- Jo? - Nebo snad ne?
Jako vážně?
Tak jo. Jedu.
Super.
Tohle auto je boží.
Auto.
Do prdele. Zastav.
Přeskočilo ti?
Sorry, vypadla mi košile.
- Košile? - Cože?
Školní košile.
Doboha.
A co jako?
Jo, prostě si kup novou.
Tak jo. Prostě si koupím novou.
Tohle je kdo?
To je Doris.
- Doris, tohle je Cukr. - Těší mě.
Přivedete holku, co neznám...
A nevobtěžujete se říct předem.
No jo.
Je ti 28. Moh bys projít, borče.
- Bomba. Tohle klapne. - Taky bych řek.
Ok. Laci.
Ne. Takhle to ani nezkoušej.
Téhle ženské je tak 50.
Víš co?
Nech si ji. Mám jinou.
Trhni si.
Co tahle? Je jí 22.
Jo. Je to kočka a má sexy rty.
- Beru. - Sexy rty.
Máš další takovou?
Jo.
Dík.
Dor?
- Kolik za ně chceš? - Stovku.
Tolik u sebe nemám.
Ale dík.
Dobře.
Jednu ti dám.
Brzo propadne. Je tvoje.
Dobrý skutek.
To je paráda, Doris.
Tak jo.
Díky, Cukře.
- Čau. - Čau.
Počkejte.
Ukážete mi laskavě kufr?
Jen mě sem vezou.
Jedou zase zpátky.
- Čau zítra. - Měj se.
Jak tu může bydlet?
Nastup. Vezmeš mě do obchodu.
Fakt? Necháš mě řídit?
Jo. Nedělám to pro tebe. Mám řízení po krk.
Na co čekáš?
Pojď.
Tak jo, holka od vedle. Ukaž, co umíš.
Nechci vás děsit, jasně že to vím, ale...
co je brzda a co plyn?
Děláš si srandu?
Okamžitě si vystup.
Fajn, začneme od začátku.
Čím se začíná?
Pásem?
Panebože. Volejte sláva.
Myslím, že se rozbrečím. Ano. Pásem.
Připoutej se.
Dobře. Teď další krok.
Zkontroluj, jestli máš správně zrcátka.
Vidíš, co je za autem? Tady?
- Jo. - Fajn.
A co boční zrcátka? Vidíš všechno?
Jo.
Teďka dej nohu z brzdy a zmáčkni plyn, vpravo.
Přesně tak. Přitlač.
A jedeš. Paráda.
Musíš zatáčet.
Zatáčíš?
Dobrý. Jde ti to.
Zatoč.
Dobrý. Zastav.
Zastav.
Super. Brzdit už umíš.
A teď hezky v klidu.
Nemusíš na plyn tak tlačit, ale...
Pozor na tu boudu.
Tak jo. V klidu.
Snaž se vyhnout... Doleva.
Zatoč doprava.
A teď zase doleva. Objeď to.
Tohle nevyšlo, ale nevadí. Bacha na barel!
Pozor!
Hele, to auto nebylo drahé, ale...
- Omlouvám se. - Ale jezdí.
Teď zkus jet rovně.
Nemusíš zatáčet.
Pěkně.
Hezky pomalu. Rovně.
Bravo.
Pěkná jízda.
- Dobře. Zastav. - A páka?
K sobě.
Bože, díky.
Děkuji, že jsem to přežil.
Dobré ráno.
Jak se vám vede?
Dobře.
Jenom...
Pořád vzpomínám, jak jsem byla těhotná.
Celé to očekávání.
Byla jsem na trní, měl se
každou chvíli narodit.
A říkala jsem si,
jaký asi bude?
Co nového mi do života dá?
Ale teď čekám, až odejde.
A přemýšlím, co mi vezme.
Je zvláštní pocit.
Musí to být těžké.
Mrzí mě, co teď zažíváte.
Sedíme tu jen dvě...
Jen si přisedněte.
Tak dlouho žiju jako máma nemocného syna,
že netuším, čím budu, až zemře.
Máte další děti?
Ne.
Co to říkám? Mám.
Ano.
Proboha. Mám.
Samozřejmě že mám další dítě.
Nevím, asi jsem měla zatmění.
Mám dceru.
Ta tu přece bude i po tom, až váš syn zemře.
A život poběží dál.
Jenom bude jiný.
Pak byly v roce 2003 znovu odstraněny.
Platí to dneska?
To si piš.
Snad máma usne, takže zvládnu proklouznout.
- Určitě. Musíš myslet pozitivně. - Brittany.
Jaký máte názor?
Na co?
Případ Terri Schiavové, o kterém se bavíme celé ráno.
Aha. Jasně.
Na rovinu, neposlouchala jsem.
Ale myslím si, že celá ta aféra kolem ní je nechutná.
- A proč? - Není správné zakazovat lidem zemřít.
Sama chtěla radši zemřít, než skončit takhle.
A ti vlezlí aktivisti by to měli respektovat.
- Nejste vyvolaná, ale děkuji, Laci. - Za málo.
Vlastně byste se měl zeptat spíš Doris.
Ona Terri tak trochu zná.
Jo. Má bráchu ve stejném hospici.
Která Doris?
Já.
Doris, jestli nechcete, nemusíte o tom mluvit.
Nevadí mi to.
Jenom je těžké mluvit o tom takhle.
Brát to jako školní diskuzi.
Jak to myslíte?
Já nevím...
Sedíme tu a rozebíráme hypotetické scénáře,
správné a špatné jednání,
ale vlastně jen tápeme, protože nevíme.
Nevíme, dokud to sami nezažijeme.
Můžeme říct, že zlý je manžel, protože nechá Terri umřít,
nebo rodiče, kteří chtějí, aby žila.
Ale doopravdy to nevíme, nebo jo?
Nejsme v jejich kůži.
Člověk asi neví, co je morální, než to najednou ví.
Tohle bylo hustý.
Fakt chytrý, Doris.
Dneska večer, kočko.
Doris.
Jenom ti chci říct...
Vím, že to přespávání je náročné.
A taky vím, že jsi hodná holka.
Za ten večírek můžu i já.
Neměla jsem tě nechávat doma samotnou.
Jasně.
Díky.
Brittany Čau za chvíli
Jsem utahaná.
Dobrou, mami.
Víš...
když si odmyslíš, kde jsme,
je to skoro jako přespávačka.
Jo.
Víš, jak jsi byla malá?
Stavěli jsme v obýváku hrady
a tys vždycky křičela: „Přespávačka!“
My dvě si ještě užijeme,
až tohle skončí, naučím se...
Jak být zase zábavná.
Mami, potřebuješ spát.
Pořád jenom pracuješ.
Máš pravdu.
Dobrou noc.
Věřím v magii.
- Jako fakt? - Jo.
- Ty bláho, jí se to povedlo. - Nekecej.
Normálně mám z tvojí mámy hrůzu.
Představovala jsem si, že vyběhne s nožem.
Vzala jsem ti outfit, ale jeden podpatek je nalomený,
takže žádný divočiny, jinak spadneš rovnou na hubu.
Díky.
S Natem a Megan se potkáme na místě.
- A s Codym. - Codyho už znáš?
- Ne. - Nebude se ti líbit.
Dívej, co mi dal.
Jako by sliboval, že přestane být
lhář, hajzl atakdále.
Rozhodni se, jak chceš, stojím za tebou. Chci, abys byla šťastná.
Vidíš, Brit? Takhle se chová kamarádka.
Pro mě za mě. Tobě se to řekne.
Ale já už tyhle kecy poslouchám čtyři roky.
Čtyři roky?
Čtyři ne, jenom tři.
Protože první rok
- byl Cody fajn. - To teda nebyl!
Když jsem s Codym začala chodit, byl zlatíčko.
Ráda bych to vrátila.
Byla jsi jenom slepá.
- Jsem nervózní. - V klidu, kočko.
Ale určitě nech toho šeptání.
Čau.
Díky.
Stůjte.
Brzo vám propadne občanka.
Jo.
Jasně.
Musím na úřad pro novou, protože...
tam mi dali i tuhle.
Ale tohle zjevně víte,
protože tu pracujete, takže...
Myslela jsem, že tě budeme zachraňovat.
Věděl, že lžu. Málem jsem omdlela.
Jasně.
Ahoj!
Mám kreditku od mámy. Takže pití je na mě.
Ne, Doris zvu já.
Co chceš k pití?
Co pijete vy?
Vodku s džusem.
Tak vodku s džusem.
Hele, koho tu máme.
Prasák Cody a jeho další oběť.
Cože, to je on?
Naštěstí jenom tancujou.
To myslíš vážně?
Omluvte mě.
- Jako fakt? - Promiň, ahoj.
Děláš si ze mě srandu?
Je tu tolik nechutných chlapů.
Je, že? Jsou hrozně nechutní.
- Jo. - Říkám si, kdy na mě přestanou čumět.
- Tvoje vodka s džusem. - Díky.
Byl to boj. Na život a na smrt.
- Stál za to? - To si piš.
Panebože.
Hned budu zpátky.
Jasně.
Máte novu hlasovou zprávu.
Nemůžu uvěřit, že mi to nebereš.
Nevím, kam jsi zmizela, ale okamžitě přijeď.
Jsou tu všude sestry a...
už to přišlo.
Tvůj bratr
dneska zemře.
Konec vzkazu.
Brittany?
Hrozně se omlouvám.
Vezmeš mě na Suncoast?
Cože?
Musím zpátky do hospice. Brácha umírá.
Neslyším tě.
Brácha brzo umře.
Panebože. Jo, jasně.
Určitě. Pojďme.
- Jdeme. - Tak jo. Jasně.
Ty ses zbláznila?
V tomhle teď chodíš?
Žije ještě?
Co se děje?
Můžeš se uklidnit.
Dneska nejspíš neumře,
ale nikdy nevíš.
Je v hospici.
Cože?
Tys mi lhala?
Ne. Nelhala.
Mohl zemřít, zatímco jsi byla pryč.
Já tě tak chválím, a ty tajně utečeš a oblíkneš se jako šlapka?
Ale říkala jsi...
Jak můžeš být tak zlá?
Já že jsem zlá? Ty jsi neskutečná, Doris.
Nic nedodržíš, ale já jsem ta špatná.
Jsi ještě horší. Jsi zákeřná psychopatka.
Tohle není normální.
Lhát o něčem takovém.
No jo. Ještě tu breč.
Ano. Utekla jsem, ale to neznamená, že ty můžeš...
Vždycky jsem dělala, cos mi řekla.
Místo normálního dětství jsem se starala o něj,
abys nemusela ty.
Abych nemusela já?
Jako že jsem chtěla opustit nemocné dítě, abych mohla turistům nosit jídlo?
Že jsem radši pracovala, než být se svým chlapečkem?
Dělala jsem to, abychom měli na jídlo a nájem.
Abys mohla na soukromou školu, najít si tam zvrhlé přátele.
A oblíkat se jak coura!
Jak chceš.
Už toho mám dost.
Zůstaň si tu se svým milovaným synem.
Stejně je skoro mrtvý.
Teď nechci s nikým mluvit.
Nemusíme mluvit.
Chci být sama.
Doris, mrzí mě to.
- Tvůj bratr zemřel? - Ne.
Volala mi, že umírá, ale lhala.
Je šílená.
Jsi celá?
Nic mi není.
Pitomé boty.
Já vím, že tohle teď nechceš slyšet,
ale tímhle ti máma otevřela oči.
Viděl jsem, jak spěcháš.
Nejsi na jeho odchod připravená.
Rozluč se s ním, dokud to jde.
Ticho!
Buď už sakra zticha.
Kdo vůbec jsi?
Starý chlap, co řeší Terri Schiavovou, protože neunese,
že mu umřela žena?
Připomínám ti ji snad? Proto mě furt otravuješ?
Nejsem tvoje žena, takže mě nech být.
Takhle to není.
Jsi mladá a zdálo se mi, že potřebuješ...
Od tebe nepotřebuju nic.
Panebože. Doris.
Dejte si pohov. Nechte jí prostor.
- To nic, zlato. Jsme tu pro tebe. - Napořád.
Počítej s námi.
Upřímnou soustrast.
Brácha neumřel.
Cože?
Žije.
Byl to planý poplach.
Díky bohu. Vůbec jsem nevěděla co říct.
Potěší to, když řeknu „upřímnou soustrast“?
Vždycky mi to přišlo hrozně ohrané.
Jo. V pohodě.
Myslím, že Nate ti chce něco říct.
- Buď ticho! - Původně nechtěl.
Bylo by to divný, hned po smrti...
Už toho nechte, obě dvě.
Nepotřebuju žádný mluvčí.
Ale potřebuje.
Tak jo.
Tak nějak jsem si říkal, jestli bys nešla na ples.
Se mnou.
Jasně. Moc ráda.
Fajn. Super.
Teď pusu!
A teď jí tam strč prst.
No tak.
- Wow. - Pane jo.
Nevšímej si jí.
Je oficiálně potvrzeno,
že výživovou sondu odstranili dnes odpoledne.
Rodičům Terri Schiavové dochází čas i odvolací soudy.
A teď svalovec na pláži!
A bláznivý taneček!
Teď měsíční chůzi.
Jak to děláš?
Ne, Doris. Šoupej nohou.
Šoupej.
Ty jo, mami, tobě to jde.
Šoupej.
Šoupej...
A šoupej...
Výborně.
Dobře.
To bylo dobré.
Máš fakt skvělý vlasy.
Já chci ty tvoje.
- Díky. - Jsou skvělý.
Trvalo to věčnost, ale je to dobrý.
Ty jo. Moje byly hotové tak za hodinu.
Je úplně k sežrání. Tohle s vámi sekne.
Jo.
Je to fakt sexy.
Fakt mám jít v těchhle?
Jsou úžasné.
Ne, vypadáš úžasně.
Já nevím. Má to dlouhý ramínka.
Máma to spraví.
Mami, doneseš šití?
Doris, myslím, že je hrozně fajn, že ti nevadí nosit šaty po Laci.
Co to je?
O co se tu jako snažíš?
Pardon, to byla pochvala.
Cody se mnou nejde na ples.
- Ještě jednou? - Nejde.
Říkal, že se uvidíme u Kylea.
„Já už jsem na plese byl. Byla to nuda, nechce se mi jít znovu.“
- Cože? - Bože, to je zmetek.
Udělat něco takového v ten nejdůležitější večer.
- Nemám slov. - Je to moje chyba.
Musím mu dát kopačky, ale...
Nejde mi to.
Ty to zvládneš.
Jsi dost silná, abys ho nechala.
- Zjevně ne. - Ne. Poslouchej mě.
Máš daleko na víc.
Jsi hrozně dobrý člověk a skvělá kamarádka.
Jsi jako anděl.
Vždyť vy tady jste mě vlastně zachránily.
- To je tak... - No páni.
Tak jo. Rozejdu se s ním.
- Fakt? - Jo.
Hotovo.
Rozešla ses s ním?
- Fakt? - Jo.
To je ale sešlost.
Ruším vám módní přehlídku?
Spravíš jí ramínka?
Tyhle jsou z tvého prvního plesu?
Moc ti sluší, Doris.
Děkuju. Jste moc milá.
Tvoje máma je hrozně milá.
- Pojď. - Tak jo.
Jenom si tě změřím.
Ty řemínky mi rozdrtí nohy.
Vydrž. Jsou krásné.
- Prosím? - Ahoj.
Jen jsem ti chtěla říct,
že asi zemře v noci nebo brzo ráno...
Doktor říká, že mu žloutnou prsty
a dýchá dost ztěžka, takže...
Poslyš, moc se omlouvám.
Neměla jsem to říkat.
Neměla jsem lhát. Bylo to...
Není pro to omluva.
Já... Byla jsem krutá...
a chápu, jestli mi neodpustíš, ale...
netrestej i jeho, jo?
Dělej, jak uznáš za vhodné. Jenom jsem chtěla, ať to víš.
Díky za zprávu.
Všechno v pohodě?
Pro mě za mě.
Pamatuješ, jak jsi dal čelo Michaelu Riegerovi?
Ty krávo. To se ještě nezapomnělo?
Nebuď skromný, Nate. Bylo to fakt psycho.
Chtěl se rvát. Co jsem měl dělat?
Všechno možný.
Znáš Mikea Riegera?
Slyšíš?
Myslím, že ne.
Jsi v pohodě?
Jo. V klidu.
Nejsi náhodou naštvaná kvůli tomu, co jsem řekla?
Cože? Ne.
Tak to jsem ráda.
Jé, moje písnička. Nahlas!
Mimochodem, jsem fakt nadšenej, že jsi šla se mnou.
Jo. Já taky.
Jak se má papoušek?
Jo. Má se dobře.
Naučil jsem ho říkat „vykuř mi!“
Byla to hrozná sranda, ale teď to furt opakuje.
Takže máma je docela naštvaná.
Panebože.
- Ty vado, ten je sexy. - A je to tady.
Laci, můžeme si promluvit?
Nemůžeme.
Skončili jsme, jasný? Myslela jsem to vážně. Je konec.
Zlato, tohle nemusíš. Půjdu s tebou.
Ne. Je pozdě, jasný? Já...
Musím být bez tebe.
Musíme to skončit. Navždy.
Myslím to vážně.
Neuvěřitelný.
Jo!
Jdi do háje, Cody!
Ty jsi to dokázala. Ty...
Rozešla ses s ním.
Jsi volná.
Tohle je nejlepší večer v životě.
Lidi...
Něco velkýho mi došlo.
Tohle je ono.
Ne. Mluvím vážně.
Tohle je nejdůležitější večer v životě.
Teďka máme všechno.
Jsme všichni pohromadě,
a to je nejdůležitější.
Tohle fakt je ten největší večer v našem životě.
Doopravdy.
Vy tady jste...
můj celý svět.
Vždycky si budeme k ruce.
A já na vás nikdy nezapomenu.
Nikdy.
Až do smrti.
- Musím jít. - Cože?
Panebože. Musím hned jít.
- Doris, co to sakra je? - Musím mluvit s bráchou.
Doris!
Můžete mě někam rychle vzít?
- Je to naléhavé. - Jistě.
Mohl byste jet rychleji?
Moc bych to ocenila.
Ahojky, tady Kristine. Nechte mi vzkaz.
Ahojky, tady Kristine.
Můžete zastavit. Jsme skoro tam.
On už...
Ne.
Maxi?
Strašně...
Strašně mě mrzí, že jsem nepřišla.
To je v pořádku, Doris.
Maxi?
- Chci ti něco říct. - Ještě tě slyší.
- Pořád mu to můžeš říct. - Ne!
Neodcházej.
Nevím, proč jsem nepřišla. Mrzí mě to.
Nenechávej mě tu samotnou.
Zůstaň, prosím!
Hrozně mě to mrzí.
Byla jsem sobecká.
Chovala jsem se hrozně.
Mohla jsem ti upéct brownies. Vím, že je máš rád.
Ale nikdy jsem ti je neupekla.
A měla jsem tě nechat dívat celý den na skateboardová videa.
Měla jsem ti nechat ovladač. Měla...
Doris, bylas na něj moc hodná.
On to ví.
On ví, že ho miluješ.
Určitě to ví.
Určitě.
Ví to.
Omlouvám se.
Byl ještě mladý
a my tady moc mladých lidí nemíváme.
Děkuji...
za všechnu péči o něj.
Za málo.
Počkám venku, mami.
Jistě, zlato.
Kam včera všichni šli?
K radnici.
Chtějí tam čekat, dokud...
soudce nenařídí, aby Terri znovu dali výživu.
A proč tam nejsi taky?
Chtěl jsem vědět, jestli jsi v pohodě.
Zemřel.
A cítím se tak, jak jsi říkal.
Ale myslím...
Ne...
Já vím,
že je mu teďka líp
a že je šťastnější.
Je zas svobodný.
Cítím to.
Vy křesťané přece věříte v nebe, nebo ne?
A nemá to být mnohem lepší než tenhle svět?
Já prostě...
Nevím, prostě to cítím.
Vím to.
A...
A bude mi chybět...
a to je strašný pocit...
ale je svobodný.
Jsem rád, že jsem tě poznal, Doris.
Díky Bohu, že nejsi normální.
To je Paul, mami.
Vzpomínám si.
Rád vás zase potkávám.
Ještě neznám vaše jméno.
Kristine.
Rád vás zase vidím, Kristine.
Tak jo, zlato. Můžeme jet?
Můžeme.
Měj se, Paule.
Dávej na sebe pozor.
A co teďka?
Můžu řídit?
Můžeš.
Tak do toho.
Kdy ses naučila řídit?
VĚNOVÁNO PAMÁTCE MAXE KENNETHA CHINNA
Překlad titulků: Jan Hořínek