Den flyvende eventyrer LUFTSKIB til SALG
TIL SALG
HUS TIL SALG
TIL SALG
Carl & Doggi
DAGE MED DOGGI
Ej, det gør da ikke ondt.
- Jeg kan ikke lide at få klippet foden. - Det er din tånegl.
Hvis du var i vildmarken, ville dine negle ikke blive så lange.
- Men nu er du et kæledyr. - Et kæledyr?
Jeg tager mig af dig. Og du skal bare sove, æde og sige halvsjove ting.
- Har jeg stadig en fødder? - Der kan du se. Halvsjovt.
- Så er du færdig. Smut du bare ud. - Jeg har en fødder. Nu løber jeg væk.
- Årh, mand! Det er et lille postbud. - Hej, Doggi. Hvordan går det?
Jeg har savnet dig. Jeg er glad for, at din hule er ved siden af vores nu.
Vil du spise den der? Jeg bliver glad, hvis du ikke vil.
Det er okay. Jeg vil faktisk ikke have maden.
Overhovedet ikke. Og jeg ... Egern!
Jeg advarer dig igen, Egern. Og så advarer jeg dig ikke igen.
Måske advarer jeg dig en gang til. Jeg beslutter mig om advarslen i morgen.
Og hvad så? Det har jeg det fint med. Jeg er ligeglad.
- Hvad? - Sådan!
tre dage tidligere ...
en vildmarksspejder har kun brug for evnen til at hjælpe andre
MUNTZ' HUNDEHALSBÅND
hjortene og ulvene og bjørnene og fuglene som har så mange fjer
Tak, hr. Muntz.
- Om lidt går jeg på din mad. - Jep. Det virker.
Vildmarken skal udforskes!
- Hvad er det? Det kan jeg ikke lide. Nej. - Sådan!
Åh nej! Hvem sagde det? Det gjorde jeg!
jeg nyder en dag i haven
Du er klog, lille postbud. Du fik egernet til at tale.
Var det dig, der gjorde det her ved mig, din pelsede sæk agern?
- Var det dig? - Gid du ikke havde.
Kan du se halen? Jeg vifter med den. Jeg ved, du er vildt fornærmet.
Ja, for du kan se min viften. Vifte, vifte. Her er et til. Vift!
- Jeg kan ikke lide din hales vift. - Vift!
- Du gjorde det igen, Egern! - Du har en tynd, vifteløs hundehale.
- Jeg vil ikke have en tyk hale. - Kan I ikke være stille?
Mine unger sover, og hvis I vækker dem, -
- så pipper de ad mig med deres åbne næb i timevis, så vær stille!
Wow, alt kan tale.
Jeg har ikke tid til det her. Jeg skal begrave en nød. Vift!
Robert. Du skal gå ud med skraldet.
- Men jeg har ikke spist min ... - Mangler du ikke "hjælp mor"-mærket?
- Her. Værsgo. - Tak.
- Hejsa. - Jeg vil have den sandwich.
Se lige den sandwich. Den tager jeg fra hunden.
- Jeg kan lige smage sandwichen. - Hunden har ikke fortjent den.
- For katten da også. - Giv mig den.
- Det er min sandwich! - Drop det. Den er min.
Hold jer fra min sandwich, tak. Jeg siger ikke "tak" igen.
Min sandwich!
- Nu spiser jeg min sandwich. - Vent. Jeg har fortjent den.
Jeg har sultne unger i reden. Skaffer jeg ikke mad, vokser de ikke.
Nej, jeg har fortjent den. Jeg søger altid efter mad til mit vinterforråd.
Hvis jeg ikke spiser mig tyk nu, overlever jeg ikke de kolde måneder.
- Og så bliver du død. - Hvad?
- Det er en vits, jeg kender. - Hvad er en vits?
Måske skal jeg ikke fortælle min vits nu.
- Hold dig til snakken om mad. - Ja. Mad.
Maden er fra det lille postbud. Han gav mig den.
Bliver du givet mad? Ingen giver os mad.
Nej, de gør ikke. Det er derfor, du er tyk og ikke kan flyve.
- Jeg ... - Den grå abe giver dig også en hule.
- Må du holde varmen med en rede af blade? - Nej.
Du bliver givet vand af den grå abe. Skal du flyve langt for at finde det?
- Nej. - Du har det let.
- Ja. Du er bare et kæledyr. - Ikke andet end et kæledyr.
Jeg ved, hvordan I har det. Engang var jeg udendørs i mange dage.
Mit kobbel låste mig ude. Det er hårdt at finde mad udenfor.
Farmand, er jeg bare et kæledyr?
Tja ... Du er min hund.
Ja, jeg gør ting for dig, men du hjælper mig gennem dagen.
Du beskytter haven og huset. Ja, hele kvarteret.
Du er mit kæledyr.
Men du er også min bedste ven.
Du er en god hund, Doggi.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service