PELON TUOLLA PUOLEN
Suuri syy siihen, miksi elän elämääni tällä tavalla nykyään,
on se, että olin lapsena pelokas.
Mikä oli suurin pelkosi?
Pelkäsin kaikkea.
Olin naapuruston nuorimpia lapsia.
Minua kiusattiin jatkuvasti.
Lapsuusympäristöni oli tavallaan karu,
mutta pidän siitä haasteesta,
että minun on hallittava mieleni.
Tällaista ei ole moni ihminen -
kokenut.
Tänne on vaikea päästä.
Täällä on vaikea selviytyä.
Kävelemme tuolla.
Niinkö?
- Näetkö kaikki nuo halkeamat? - Näen.
Niihin voisi pudota.
Siinä voisi käydä huonosti.
En ole ikinä tehnyt mitään tällaista.
Totta puhuen -
olen viiden tutkimusretken aikana -
seurannut tutkimusmatkailijoita -
pelottaviin paikkoihin.
Mitä?
Mieletöntä.
Kivi.
Maapallon ihmeet olivat sen arvoisia.
Vaikka minua pelottikin useasti.
Kun näen erämaata,
pelkkää puhdasta luontoa,
hermostun,
koska en ymmärrä sitä.
TUTKIMUSMATKAILIJA NAPARETKEILIJÄ
Se on seuraava askeleeni.
Heittäytyä tuntemattomaan ja voittaa pelkoni.
Nyt ei ole kyse salaisen maailman löytämisestä,
vaan itseni löytämisestä.
Onpa kylmä.
Ensimmäinen jäätikköni.
Olen ensimmäistä kertaa jäätiköllä.
JOSSAIN PÄIN ISLANTIA
En ole ikinä ennen kävellyt näin paksulla jäällä.
- Se on irtonaista. - Niin on.
Täällä sitä ollaan keskellä ei-mitään.
Dwaynen mukaan meidän on navigoitava pois jäätiköltä -
ja löydettävä meri.
Ilman karttoja tai puhelimia.
Yhdessä maailman ankarimmista erämaista.
Miksi valitsit tämän suunnan?
Koska tässä on pieni puro.
Jää on sulamassa.
Vesi valuu näihin pieniin kanaviin,
alavirtaan.
Ymmärrän. Vesi valuu pois jäätiköltä.
Dwaynen tehtävä on haastaa minut.
Minun tehtäväni on suostua siihen.
Onpa villiä.
Pysähdy siihen.
Haluamme ehkä käydä kurkkaamassa tuonne.
Selvä. Kuule,
kun olet laskeutunut alas -
ja tullut takaisin ylös. Sitten minä voin mennä myös.
Jos menen alas ja sinä jäät tänne yksin,
- olet tuhoon tuomittu. - Ehkä.
Pysy kanssani.
Tämänkaltaiset avannot ovat ennalta-arvaamattomia.
Syvyys voi olla 15 metriä tai 300 metriä.
Se selviää vain menemällä sisään.
Mennään.
Miltä tuntuu?
Tiedät tasan miltä. Hemmetin pelottavalta.
Rauhallisesti.
Hyvä.
Hyvin sujuu.
Ääni kovenee alempana.
Huomaan, että alat luottaa köyteen.
Eipä ole paljon vaihtoehtoja.
- Sen on parempi toimia. - Niinpä.
Sulje lukitsin ja rentoudu.
Hetkinen.
Tämä on täysin turvallista.
Hän sanoi vakuuttavasti.
Kuulitko tuon pamauksen?
Kuulin.
Jää on jatkuvassa liikkeessä.
Tämä olisi monen ihmisen painajainen.
Laskeutua onkaloon,
joka on jatkuvassa liikkeessä ja muutoksessa.
Onkalo täyttyy vedellä. Täysin hullua.
Jonkun mielestä.
Toisen meistä ainakin.
- Mennäänkö alemmas, Will? - Et ole tosissasi.
Katso alas.
Aikamoista, vai mitä?
- Onkalo jatkuu loputtomiin. - Todellakin.
Köytemme ei riitä alas asti.
Älytöntä.
Pohjattoman kuilun yllä roikkuminen ei ole ihan minun juttuni,
mutta se on pelottavuutensa lisäksi vapauttavaa.
Hei!
Nimeni on Will!
Ja Will tahtoo tietää,
miten hitossa täältä erämaasta pääsee pois.
Pitää kuulemma etsiä vihjeitä.
Mihin suuntaan on sinusta paras mennä?
Mieti, millaista on olla kalastaja -
aavikolla!
LENÇOIS MARANHENSES BRASILIA
Apu olisi tarpeen, vai mitä?
Imumonni -
ei ole tavallinen kala.
Se selviytyy maalla!
Kun sen tarvitsee löytää vettä,
pam!
Se hoitaa homman.
Kalastajat eivät löydä vettä samalla tavalla,
mutta he voivat seurata kalaa.
Kaunista!
Suunnistamiseen löytyy aina vihjeitä,
karussakin maastossa.
Täytyy vain tietää,
mitkä ovat vihjeitä.
Katso.
Se on lintu, Dwayne.
Linnut antavat vihjeen, kuinka päästä pois jäätiköltä.
Jäällä ei ole paljon tarjolla.
Lintujen on löydettävä vettä löytääkseen ruokaa.
Enemmän vettä kuin tähän asti olemme löytäneet.
Tuleeko tämä vesi jäätiköltä?
Tulee.
Jos seuraamme tätä tarpeeksi pitkälle,
tulemme lopulta merelle.
Mitä merelle pääsy merkitsee?
Selviytymistilanteessa -
se lisää mahdollisuuksia löytää ihmisiä.
Ymmärrän.
- Siellä on ruokaa. - Mitä seuraavaksi?
Etsin kohtaa,
josta voi laskea kajakin vesille.
Etsimme vesillelaskupaikkaa.
Tässä sellaista ei ole.
Tuo putous on vaarallinen.
Mutta alempana -
virtaus on todennäköisesti rauhallisempi.
Ymmärrän, että melominen tällaisessa koskessa on pelottavaa.
Mutta se on tärkeä vaihe.
Sillä vaarallisen ja tuntemattoman halki navigointi -
on tutkimusmatkailijana olemisen ydin.
Ensin on löydettävä rauhallinen paikka veneen laskulle.
Niin "rauhallinen", että minun oli puettava vedenpitävä puku.
Hyvin menee. Jatka vain.
Otan lautan esiin.
Kun puhuit tästä aiemmin,
kuvittelin sen mielessäni erilaiseksi.
Millaiseksi?
No, kajakiksi.
- Niin. - Niin.
Tämä on kuminen uimapatja.
Niin.
Seuraavaksi -
me laskemme sen alas.
- "Meillä" tarkoitan... - Minua?
- Niin juuri. - Selvä.
- Valmistaudu. - Kyllä.
- Kannattele sitä. - Jep.
Laske vain.
Hienoa. Pidetään sitä hetki siinä.
- Kaikki hyvin? - On.
Sinä laskeudut seuraavaksi.
- Pysy matalana. - Selvä.
Tule.
On ehkä jälleen mainittava,
etten ole kummoinen uimari.
En halua joutua veden varaan.
Vesi on todella kylmää. Se tulee suoraan jäätiköltä.
- Oletko melonut aiemmin? - En.
Tämä on ensimmäinen kerta.
- Niinkö? - Niin.
Pyydän sinua pysymään vasemmalla.
- Vasemmalla. - Vaihtaessasi puolta -
- tasapainopiste muuttuu. - Selvä.
Pyörteilevä ruskea vesi on merkki voimistuvasta virrasta.
Veteen on sekoittunut pohjasedimenttiä.
Sitten mennään.
Melo, melo.
Hyvä. Jatka melomista.
Jatka vain.
Hyvä, mennään virtaan.
Hienoa.
- Vesipyörre. - Niin on.
Sen pieni koko kertoo, että pinnan alla on kivi.
Melo.
Näetkö tuon V:n?
Vesi kiertää kahden kiven välistä.
Yritämme mennä suoraan läpi.
Pidä tasapaino. Hyvä.
Rauhallisesti vain.
- Mitä tapahtuu? - Vesi kuplii.
Veden pinta kuplii.
Emme kaadu.
Yli vain. Toinen aalto.
Älä melo aallon kohdalla, ettet putoa.
Hienoa.
Melo. Osumme kiveen.
- Voi jukra. - Ei hätää. Pysähdy.
- Se oli hieman mutkikasta. - Niin oli.
Hieman vain.
Vähän tärisyttää, mutta selvisimme.
Vesi tuntuu jäätävän kylmältä hanskan läpi.
Jos kädet palelevat kovasti, tee näin,
jotta verenkierto vilkastuu.
Toimii.
Tuntee, kuinka veri syöksyy sormenpäihin.
Hyvä vinkki.
Opin sen Arktisella alueella.
- Kun olit Arktiksella. - Niin.
En ole ikinä kuullut mustan miehen sanovan noin.
Totta se on.
Olen vaeltanut Pohjoisnavalle. Ylittänyt aavikoita.
Olen jopa melonut kajakilla merien yli.
Kaikkialla oppii jotain uutta.
Saavutuksesi ovat minulle tärkeitä.
Kiitos. Tuo merkitsee paljon.
Ihailen tutkimusmatkailijoita.
Haluan kuulua tutkimusmatkailijakerhoon.
Yritän esittää, ettei naamallani olisi ötököitä.
Et esitä kovin hyvin.
Yritän näyttää toimintasankarilta.
- Tiedän. - Yritän tätä.
Näitkö, kun syljin yhden ulos?
Näin.
Nautin tästä -
enemmän kuin mistään muusta.
On hienoa, kun on taivas kattona.
Tämä on täydellinen tapa elää.
- Kaikki on uutta. - Niin.
Ja koko ajan pelottaa vähän.
- Se on hyvä. - Koko ajan pelottaa vähän.
Pelon yli pääsee.
On virtaavaa vettä, kallionkielekkeitä,
paikkoja, joissa tarvitset taitojasi.
Tarvitsen sinun taitojasi.
Käytät niitä navigoinnin apuna.
Opit tästä ja olet varmempi ensi kerralla,
kun tulet tänne.
- Kyllä. - Niin.
Milloin tiesit -
haluavasi tutkimusmatkailijaksi?
Tärkeän elämäntapahtuman jälkeen.
Melkein kuolin -
ampumavälikohtauksessa.
Minut yritettiin tappaa.
Mies painoi liipaisinta.
Latasi aseen ja laukaisi uudelleen.
Uskomatonta kyllä ase jumiutui molemmilla kerroilla.
Selvisin. Se sai minut miettimään.
Sillä hetkellä päätin, että haluan elää -
merkityksellisempää elämää.
Se vei minut tutkimusmatkailun tielle.
Dwaynen kaltaisille tutkimusmatkailijoille -
pelko voi toimia moottorina.
BAA-ATOLLI MALEDIIVIT
Tai se on vain ylitettävä este.
Mennään lahdelle.
Etsimään paholaisrauskuja.
TUTKIMUSMATKAILIJA MERIBIOLOGI
LUONNONSUOJELIJA
Muutaman kerran vuodessa -
sadat paholaisrauskut kokoontuvat tälle lahdelle.
Valtavina ruokailevina parvina.
Olen aina halunnut nähdä sen.
Onko vedessä olo häkellyttävää?
Se voi olla.
Jos rauskuja on paljon, ne voivat osua sinuun.
- Sattuuko se? - Sattuu. Paljon.
Selvä.
Pidä kahden metrin etäisyys niihin.
Ne ovat odottaneet tätä hetkeä pitkään.
Uiminen veneestä poispäin on stressaavaa.
Kun ei tiedä, mitä tulee vastaan.
Tuntuu vaaralliselta,
koska pienellä alueella on paljon eläimiä.
Silloin pelottaa -
eniten.
Paholaisrauskut painavat yli 450 kiloa.
Tuntuu kuin jäisi kuorma-auton alle.
Herää monia tunteita.
Pelkoa.
Ja ihailua. Nämä eläimet -
ovat niin voimakkaita ja kauniita.
Voi että.
Se oli uskomatonta.
Pelko tuntuu olevan tutkimusmatkailun ytimessä.
Opin, että pelon kanssa on tehtävä yhteistyötä sen sijaan,
että sitä vastustaisi.
Jätetään se vain tähän.
Oletko kiipeillyt aiemmin?
Philadelphiassa, vai?
Niin.
Vahva kiipeilykulttuuri.
Tässä on varmasti paras kohta.
- Näyttääkö tämä parhaalta? - Tähän asti.
Saat mennä edeltä.
- Autan sinua alhaalta päin. - Voi ei.
Täällä on useita kädensijoja -
ja jalansijoja. Tuen jalkaasi.
- Tuetko siitä? - Joo, kiipeä vain.
Hyvä.
Siellä on kieleke.
- Näetkö sen? - Näen.
Odota. Tulen ylös.
En ensin ymmärtänyt, miksi menin edeltä.
Nyt ymmärrän.
- Miltä näyttää? - Ei hullummalta.
- Niinkö? - Niin.
No niin.
Tärkeintä on tietää, mitä on edessä.
Ötökät silmissä se on vaikeaa.
Niin on.
Tämän jokiosuuden nimi on Studlagil-kanjoni.
Se löydettiin vain muutama vuosi sitten.
Eikä kukaan ole tietääkseni melonut sen läpi.
Tämä on siis uusi aluevaltaus.
Mitä pystyt kertomaan katsomalla jokea?
Virtaus näyttää kiihtyvän -
vasemmalle.
Ja toisaalta -
hidastuvan oikealle.
Virtaus näyttää voimakkaammalta, joten vesi kai kulkee nopeammin.
Kyllä vain.
Kun tästä katsoo,
ei kannata mennä oikealle.
Se voi olla matalampaa.
- Kivikkoisempaa. - Selvä.
- Jäämme ehkä jumiin. - Niin.
Mutta jos virtaus voimistuu,
eikö siellä voi olla toinen vesiputous?
Se on mahdollista.
Menemmekö sittenkin oikealle?
Emme vaan vasemmalle.
Onko sinulla toista venettä? Jos olen eri mieltä -
ja haluan mennä...
Tällainen joki on ennalta arvattava.
Luulen Willin oppivan parhaiten -
olemalla kipparina.
Toivottavasti hän on valmis siihen.
Alkaa olla totiset paikat.
Dwayne laittaa minut navigoimaan tämän jokiosuuden läpi.
Toivon, että hänellä on vakuutus.
Valmiina lähtöön?
- Mennään. - Mennään vain.
Laskemmeko alas asti?
- Kyllä. - Selvä.
Niin.
Vähän pelottaa.
Huuda, mitä näet.
Tuossa vasemmalla.
Se on vesipyörre.
Anna mennä.
- Hyvä on. - Niin.
Yritämme pysytellä keskellä.
Edessä on V:n muotoinen virtaus.
Ohjaamme keulan keskelle V:tä.
Selvä on.
Virtaus kovenee.
Vesi myllertää -
oikealta keskelle.
Melo hieman lujempaa, koska vauhtimme hidastuu.
Haluamme virtauksen vauhtiin.
Iso aalto!
Vähän keinuttaa.
Kaikki hyvin. Voit rentoutua siellä takana.
- Hyvä on. - Rauhoitu.
- Selvä. - No niin.
Lisää aaltoja edessä.
Mihin haluamme niiden osuvan?
Keula tuohon suuntaan, kello yhteen.
Kello yhteen.
Älä melo. Anna sen viedä.
Emme kaadu.
Hienoa työtä.
Jatka vain.
Hyvin sujuu!
Se oli upeaa.
- Tulimme, näimme... - Voitimme.
Me voitimme.
- Taitoa löytyy. - Kyllä.
Tämä on upea hetki.
Mielettömän hienoa työtä, Will. Ensikertalaisena koskenlaskussa,
emmekä joutuneet uimaan.
Se oli upeaa.
Käännän kajakin.
Hyvä.
Nyt on maljan aika.
Pidä siinä.
Eteenpäin.
- Yritän. - Vielä vähän.
Nyt onnistuu.
Hienoa.
Kun saavuin tänne,
kaikki vaikutti tuntemattomalta, jopa vaaralliselta.
Nyt ymmärrän, että kaikessa on logiikkansa.
En olisi uskonut pystyväni tähän.
Mutta tein sen.
Minä, läntisen Philadelphian lapsi, joka vihaa vettä.
Pääsimme merelle asti.
Olemme saapuneet.
Meren löytäminen ei kuulosta isolta jutulta,
mutta minulle se oli sitä.
Et tappanut minua.
Et tappanut minua!
Melkein vain.
Nyt tiedän, mitä tarkoittaa mennä virran mukana.
Tiedätkö,
tuo on kauniisti sanottu.
Katso tätä maisemaa.
Se vasta oli jotain, vai mitä?
Todella.
Olen onnellinen, että olemme tässä -
ja selvisimme.
Hetkittäin ajattelin, että putoamme veteen.
Muttemme pudonneet!
Olen täällä yhtä luonnon kanssa.
Testaan itseäni ja näytän kykyni.
Ei ole kyse huomionhausta tai vahvuudesta,
vaan siitä, voinko soveltaa täällä oppimaani -
- muuhun elämääni. - Niin.
Kokemusten saaminen on tärkeintä.
Kun aloittaa tällaisen matkan,
ei voi olla ihan varma, pääseekö perille.
Tai ehkä sinä olet varma.
- Uskon aina pääseväni perille. - Niinkö?
Eikä tärkeintä edes ole perille pääseminen.
Kuulostaa kliseeltä, mutta -
matka on tärkein.
Aidosti tekeminen ja kokeminen,
luonnossa oleminen.
Et voi väittää,
että tämä olisi matkan paras hetki.
Se on totta.
Nyt kun mainitsit asian,
niin perille pääsy on hieman katkeransuloista.
Antikliimaksi.
- Aivan. - Niin.
Juuri niin.
Mikä tuo ääni on?
- Sieltä se tulee. Hyvä ajoitus. - Niinpä.
Matka on ollut minulle pitkä ja rankka.
Tavallaan se vei minulta 52 vuotta.
Matkan alussa tehtäväni oli selvä.
Poistua mukavuusalueeltani,
tuntea yhteys planeettaamme -
ja toivottavasti inspiroida muita tekemään samoin.
Tutkimusmatkailijat veivät minut -
maailman ääriin ja pidemmällekin.
He näyttivät minulle maailmamme olevan ihmeitä täynnä.
Piileviä voimia, joita emme voi nähdä ja hädin tuskin ymmärrämme.
Tuntemattomaan astuminen voi pelottaa.
Joskus ainut asia, mitä voi tehdä,
on antautua virran vietäväksi.
Päästää irti peloistaan.
Sillä kun sallii itsensä -
tuntea yhteyden maapalloon,
huomaa, ettei sen ihmeille ole loppua.
Pidän tästä osuudesta!
Jihuu!
Tämä on vasta alkua.
Tervetuloa Maahan, Will Smith.
On tutkimusmatkojen aika.
Tekstitys: Nita Tammi